Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3909/24
Провадження № 2/279/1530/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м.Коростені цивільну справу №279/3909/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець за законом ОСОБА_4 , який по відношенню до ОСОБА_1 є чоловіком, по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьком.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, на належний спадкодавцю житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що належав померлому згідно записів в погосподарській книзі № 6 за 2016 -2023 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 , рік забудови 1988.

У встановленому законом порядку вони спадщину прийняли спільною реєстрацією та проживанням, наслідком чого нотаріусом Коростенської районної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 61/2019 та видано на їх імена свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) в 1/ 3 частці кожному.

Тобто у відповідності до чинного, на момент виникнення правовідносин, законодавства України, після смерті спадкодавця спадщину прийняли, у встановленому законом порядку, вони не відмовились від прийняття спадщини.

Відповідно до чинного законодавства України, особа, яка прийняла спадщину, є власником спадкового майна з дня відкриття спадщини. Інтересу до спадкового майна вони ніколи втратили, зареєстровані та проживають в даному будинку, утримують його та сплачую комунальні послуги.

Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Інші спадкоємці за заповітом та законом, які прийняли спадщину відсутні.

Вказаний житловий будинок було побудовано спадкодавцем, але не було належним чином оформлено право власності на нього та не отримано відповідних документів, які б посвідчували це право. Оскільки первинна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 у встановленому порядку проведена не була, тому відповідно до норм чинного законодавства виникла необхідність звернутися до суду для встановлення права власності

Просять визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що залишилися після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності.

У зв`язку з наведеним, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Сингаї Коростенського району Житомирської області помер ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 22.01.2019 року виконавчим комітетом Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області.

З виписки з погосподарської книги №6 с. Сингаї Коростенського району за 2016-2023 роки, виданої старостою Грозинського старостинського округу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області №115117-13 від 13.03.2024 року слідує, що ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , номер об`єкта погосподарського обліку 02-0279-1. Рік побудови 1988.

Ступінь родинного та сімейного зв`язку між позивачами та їх спадкодавцем стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим 26.01.1980 року, свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 виданим 01.07.1985 року та серії НОМЕР_5 виданим 17.01.1992 року.

Частиною 1 ст. 1268 ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

03.04.2019 року позивачі подали до Коростенської районної державної нотаріальної контори Житомирської області заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В даній заяві ОСОБА_1 зазначила, що як дружина померлого на виділ частки в спільному сумісному майні подружжя не претендує.

Отже, спадщина, яка залишалась після смерті ОСОБА_4 , належить позивач в рівних частинах.

З матеріалів спадкової справи №61/2019 слідує, що 03.04.2019 року державний нотаріус Олевської державної нотаріальної контори Житомирської області Лугина О.І. видав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Сингаївське" в с.Сингаї Коростенського району Житомирської області розміром 5,16 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0300007, виданого Коростенською райдержадміністрацією Житомирської області 16 жовтня 1997 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 16 жовтня 1997 року за №7.

Кожному із зазначених спадкоємців належить 1/3 частка спадкового майна.

У видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 відмовлено, що слідує з листа державного нотаріуса Другої коростенської державної нотаріальної контори Житомирської області Кобилинської О.С. №345/02-14 від 04.06.2024 року. Підставою неможливості видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на зазначене нерухоме майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

Державна реєстрація права власності житлового будинку станом на 29.12.2012 року, не проводилась.

Інвентаризація будинку проводилась ФОП ОСОБА_6 17.09.2020 року.

На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що позивачами надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивачі підтвердили неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 19, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. 1217, 1223, 1268,1269, 1296 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вправо власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 виданий 29.11.1997 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_7 .

Позивач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий 24.11.1997 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_9 .

Позивач ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий 02.10.2001 року Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області, РНОКПП НОМЕР_11 .

Відповідач виконавчий комітет Коростенської міської ради, місце знаходження: 11500, м.Коростень, вул.Грушевського, 22, Житомирська обл., .

Суддя: О.М.Шульга