Справа № 242/601/24
Провадження № 2-к/242/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска Павло Олександрович, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про визнання на території України рішення іноземного суду, -

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., про визнання на території України рішення іноземного суду, а саме рішення місцевого суду Гамбурга-Гарбурга в м. Гамбург Федеративної Республіки Німеччини у сімейній справі № 637 F 158/22 від 14.12.2022, дата засвідчення 20.03.2003, яким право на проживання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передається ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд дослідивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Ст. 472 ЦПК України визначений порядок подання клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню: 1. Клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою; 2. До клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником). Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 466 ЦПК України встановлено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Як вбачається з поданого клопотання заявниця просить визнати рішення суду Федеративної республіки Німеччини, яким було встановлено, що вона є опікуном дитини. Зі змісту наданого рішення іноземного суду встановлено, що місцем проживання боржника на день його ухвалення є адреса у Федеративні республіці Німеччині, а не в Україні.

Крім того, заявниця в клопотанні зазначила, що ОСОБА_2 вчиняв заходів щодо переховування дитини, порушуючи рішення суду та не виконуючи його. Однак, зі змісту рішення іноземного суду не вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 був повідомлений судом про розгляд цієї справи належним чином.

Відповідно до ч 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідним залишити заяву без розгляду та повернути її заявнику, у зв`язку з тим, що заявником не подано до суду всіх документів, які необхідні для надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду на території України, зокрема у частині дотримання належного порядку і вчасного виклику сторони, проти якої було винесене рішення.

Керуючись ст.ст. 28, 31, 187,258,260,353,354, 464, 466 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска Павло Олександрович, заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про визнання на території України рішення іноземного суду залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя