Справа № 364/353/24
Провадження № 2/364/226/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024, Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуючої судді Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою

Акціонерного товариства «ОТП БАНК» ( , місцезнаходження: вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033, наявний електронний кабінет)

представниця позивача Паладич Аліна Олександрівна ( діє на підставі довіреності № б/н від 25.12.2023 , адреса для листування: АДРЕСА_1 , № тел: НОМЕР_1 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація щодо наявності електронного кабінету не зазначена)

до

ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку та інформація про наявність електронного кабінету не зазначена)

про стягнення кредитної заборгованості,

УСТАНОВИЛА:

До Володарського районного суду Київської області 03.06.2024 надійшла вказана позовна заява, у якій позивач зазначає, що 27.12.2022 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № шляхом підписання електронним підписом у порядку визначеному статтею 12 Закону України « Про електронну комерцію», відповідачці надано кредит у розмірі 33500,00 гривень. Відповідачка порушила умови договору щодо щомісячного погашення заборгованості, та станом на час звернення до суду заборгованість по кредитному договору склала - 37255,65 гривень.

Представниця позивача, посилаючись на обставини викладенні у позові та на ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 1048 -1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 19, 27, 43, 175-177, 184 ЦПК України, просить суд:

-стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі - 37255,65 гривень,

-стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі сплаченого судового збору -3028,00 грн.

06.06.2024 судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи без їх виклику в судове засідання, на 08.07.2024 о 09:00.

Одночасно суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду даної справи оригінали документів, які містяться у кредитній справі відповідачки ОСОБА_2 ( електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), а саме: оригінал кредитного договору, документи щодо погодження на надання кредиту: кредитний висновок та додатки до нього; умови та правила надання банківських послуг, зі згодою відповідачки про те, що ці документи становлять договір про надання банківських послуг; виписки по картковому рахунку про отримання саме відповідачкою платіжної картки, що надає доступ до кредитних коштів, витяг основних умов надання кредиту; розпорядження про надання кредиту; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документацію з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору ; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати (первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо.

Позивачу вказано на наслідки не подання до суду витребуваних доказів, які передбачені п. 9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

08.07.2024 судовий розгляд справи не відбувся. Суд дослідивши матеріали справи встановив, що 20.06.2024 відповідачка заперечуючи проти позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором надіслала на адресу суду відзив. Однак ознайомившись з таким суддя встановила, що наразі відсутні докази відправлення його копії іншим учасникам справи, чим порушено вимоги ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України. Одночасно встановлено, що станом на 08.07.2024 ухвала суду від 06.06.2024 позивачем не виконана, та позивач пропустив процесуальні строки встановлені судом для виконання такої ухвали, а саме до 05.07.2024. З огляду на викладене суд продовжив учасникам судового розгляду процесуальні строки визначені ухвалою про відкриття провадження у справі для надіслання відзиву та для надання на вимогу суду письмових доказів щонайменше як до 10 вересня 2024 року. Розгляд справи було відкладено на 17.09.2024 о 08:30. Позивачу вказано на обов`язковість виконання ухвали від 06.06.2024, щодо надання суду витребуваних доказів.

05.09.2024 відповідачка на виконання ухвали суду від 08.07.2024 надала до суду докази направлення відзиву позивачу та відзив на позовну заяву ( а.с. 96, 97-142).

17.09.2024 ознайомившись з матеріалами справи, суд встановив, що позивач не виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 06.06.2024 та не надав належних письмових (електронних) доказів на ствердження своїх позовних вимог, які стосуються безпосередньо заявленого позову, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивач стверджує, що 27.12.2022 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № шляхом підписання електронним підписом у порядку визначеному статтею 12 Закону України « Про електронну комерцію», та надано кредит у розмірі 33500,00 гривень. Відповідачка порушила умови договору щодо щомісячного погашення заборгованості, та станом на дату складання позовної заяви заборгованість по кредитному договору склала - 37255,65 гривень.

Оскільки при зверненні до суду до позовної заяви позивачем було долучено неналежної якості (нечитабельні) та неналежним чином завірені копії зазначених вище кредитних зобов`язань, суд зобов`язав позивача надати для огляду оригінали таких, однак всупереч наведеному позивач жодним чином не відреагував на ухвалу суду від 05.06.2024 яку він та його представниця отримали у електронному кабінеті 06.06.2024 ( а.с. 88, 89).

Тобто наразі позивачем належними та допустими доказами не доведено наявність будь-яких кредитних зобов`язань у ОСОБА_2 перед АТ « ОТП Банк», тобто достовірно встановити такі правовідносини суд не має можливості.

Окрім наведеного слід зазначити, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" стаття 7.

Постанова Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 755/1549/22: зазначає, що отримавши процесуальні документи в електронній формі, суд має здійснити перевірку, чи містить такий документ електронний підпис. Доступ до перевірки електронного підпису є відкритим, а тому суд має можливість та зобов`язаний достовірно встановити, що особа, яка подає процесуальний документ до суду, підписала його електронним підписом, який прирівнюється до власноручного. Апеляційний суд не врахував, що оригіналом є саме документ в електронній формі, а його паперова форма - відтворена на папері копія. Тож передусім суд має досліджувати на предмет підписання електронний документ, а не його паперову копію.

Наразі процесуальний закон оперує трьома поняттями - «оригінал», «електронна копія» та «письмова копія» електронного доказу тощо.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» тлумачить «оригінал електронного документа» як електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним чи прирівняним до власноручного підписом автора. У випадку, коли автор створює ідентичні за інформацією та реквізитами електронні документи або коли надсилає електронний документ кільком адресатам чи зберігає його на кількох носіях, то усі вони є оригіналами та мають однакову юридичну силу.

Суд доходить висновку, що за наведених обставин на час розгляду справи, не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати обставини щодо договірних відносин між сторонами та умов, на яких були, як стверджує позивач, отриманні ним права грошової вимоги за кредитним зобов`язанням відповідачки, зокрема, щодо відповідальності за порушення нею грошових зобов`язань.

Отже, на думку суду не надання позивачем витребуваних судом доказів вказує на не виконання ухвали суду від 06.06.2024 та відсутність можливості доведеності позивачем заявлених ним позовних вимог, а як наслідок неможливості розгляду такої справи по суті.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 06.06.2024. Слід зазначити, що тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної обґрунтованої причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів - 06.06.2024 в системі «Електронний Суд» в електронному кабінеті ( а.с. 88, 89 ) та 09.07.2024 ухвалу про продовження строку провадження ( а.с.144,145).

Згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 17.09.2024 ухвала від 06.06.2024 не виконана і як наслідок витребувані судом оригінали письмових доказів, які містяться в кредитній справі ОСОБА_2 позивачем надані не були, належні обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів також позивачем не наведені.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення такого спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Акціонерного товариства «АТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун