УХВАЛА

Іменем України

18.09.2024 Справа №607/14428/24 Провадження №2/607/3050/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» про зняття арешту з майна,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із вказаним вище позовом.

04.07.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання у справі на 21.08.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

21.08.2024 судове засідання відкладене на 18.09.2024 у зв`язку із неявкою відповідача.

22.08.2024 через систему «Електронний суд» представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» адвокат Сидоренко Ю.А. подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що спори про право, пов`язані із належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядають в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією із сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. При цьому ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчих провадженнях, у разі незгоди з накладенням арешту державним виконавцем під час примусового виконання рішення не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України. За таких підстав представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 18.09.2024 позивач ОСОБА_1 зазначив, що дійсно є боржником у виконавчих провадженнях, в межах яких на належне йому майно накладений арешт, про зняття якого поданий цей позов. Пояснив, що не був обізнаний про те, що має право звернутись із скаргою на бездіяльність державного виконавця для зняття арешту з належного йому майна. При вирішенні клопотання про закриття провадження у справі поклався на розсуд суду.

У судове засідання 18.09.2024 інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явились.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зміст клопотання про закриття провадження у справі, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, суд встановив, що на виконанні в Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 28575206 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5832/2010 від 26.08.2010, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» коштів у сумі 18945,17 грн.

Боржником у даному виконавчому провадженні є позивач ОСОБА_1 09.08.2012 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника, на підставі якої 09.08.2012 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості за реєстраційним № 12850428 про обтяження у виді арешту нерухомого майна.

Також суд встановив, що на виконанні в Першому відділі ДВС Тернопільського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження № 17985663 з примусового виконання судового наказу № 2-н-941 від 28.08.2009, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 10401,11 грн.

Боржником у даному виконавчому провадженні є позивач ОСОБА_1 17.03.2010 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника, на підставі якої 17.03.2010 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості за реєстраційним № 9629201 про обтяження у виді арешту нерухомого майна.

Крім цього, в межах виконавчого провадження, номер якого невідомий та боржником у якому є позивач ОСОБА_1 ,21.05.2010 державним виконавцем Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиціївинесена постанова про звернення стягнення на майно боржника, на підставі якої 09.06.2010 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесені відомості за реєстраційним № 9917173 про обтяження у виді арешту нерухомого майна.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про скасування арешту, накладеного на належне йому майно в межах зазначених вище виконавчих проваджень.

Згідно з відповіддю Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 319 від 02.01.2024 ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з його майна у зв`язку із відсутністю підстав, передбачених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях та просить суд скасувати обтяження у виді арешту нерухомого майна та припинити дію обтяжень, зареєстрованих за № 12850428, № 9629201 та № 9917173.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що у цій справі позивач як сторона виконавчого провадження (боржник) має право на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не зняття арешту на належне позивачеві майно у порядку, визначеному розділом VII ЦПК України, а не в порядку цивільного судочинства.

Відтак клопотання ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а провадження у даній цивільній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Сидоренко Юлії Анатоліївни задовольнити повістю.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» про зняття арешту з майна.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Марциновська