ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/9328/21
Провадження № 22-з/821/191/24
категорія: 305010900

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Гладиш О. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Підпалової Марини Леонідівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 599534 грн відшкодування матеріальної шкоди, 30000 грн моральної шкоди та 6295,35 грн понесених судових витрат.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 453934 грн та 3000 грн компенсації моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Постанова мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зробив висновки про права та обов`язки страховика (страхової компанії) особи, яка не була залучена до участі у справі, як співвідповідач, тим самим, порушуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року скасовано, а саправу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Геращенко Л. Г. залишено без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року залишено без змін.

10 листопада 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Підпалова М. Л. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 9229,46 грн сплаченого судового збору за подачу касаційної скарги та 16800 грн компенсації витрат за надання правової допомоги, а разом 26029,46 грн.

Заяву мотивує тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 0511.2024 ухвалено остаточне рішення у справі. Невирішеною залишилась вимога щодо компенсації позивачу судових витрат.

Вважає, що розмір судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, визначений позивачем та його адвокатом, є обґрунтованим, пропорційним до предмету позову з урахуванням ціни позову, має істотне значення для позивача, який впродовж більш ніж трьох років з моменту пошкодження в ДТП його транспортного засобу, віддав чимало сил для отримання справедливого відшкодування завданих збитків, але все ще нічого не повернув.

Зазначає, що у попередньому розрахунку судових витрат, що подавався позивачем суду першої інстанції, позивач передбачив витрати на адвоката у розмірі 10000 грн, але на той час він не міг оцінити обсяг витрат, що можуть бути понесені ним в подальшому, під час апеляційного та касаційного перегляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення (додаткової постанови), колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).

Додаткове рішення суду - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове рішення суду ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що за подання касаційної скарги на постанову Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року заявником сплачено судовий збір в розмірі 9229,46 грн (т. 2 а.с. 192).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано: ордер на надання правничої (правової) допомоги адвоката Підпалової М. Л., на підставі договору про надання правової допомоги № 6 від 26 липня 2023 року у Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду, Великій Палаті Верховного Суду, від 18.08.2023, договір про надання правової допомоги № 6 від 26 липня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за яким вартість послуг наданих адвокатом складає 1600 грн за одну годину роботи, Звіт від 18.08.2023, квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6/23.

Згідно із наданим звітом від 18.08.2023 адвокатом затрачено на підготовку та складання тексту касаційної скарги 10 год, сплату та підготовку пакетів документів для учасників справи та суду 0,5 год, а всього 10,5 год, що складає 16800 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховним Судом було ухвалено постанову від 20 серпня 2024 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Черкаського апеляційного суду від 18 липня 2023 року скасовано та передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвоката Геращенко Л. Г. залишено без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року залишено без змін.

При цьому, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2023 року позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 453934 грн та 3000 грн компенсації моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Тобто позов задоволено на 72,58 %.

Згідно зі ст. 273 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, саме постанова Черкаського апеляційного суду є остаточним судовим рішенням у даній справі, тому питання щодо судових витрат за результатами її розгляду підлягає вирішенню саме Черкаським апеляційним судом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1, п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 6698,74 грн судового збору за подачу касаційної скарги.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи вищенаведене, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст. 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За вказаних обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог, значення справи для сторін, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 8000 грн, оскільки вказаний розмір витрат на правову допомогу є належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 270, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Підпалової Марини Леонідівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6698,74 грн судового збору за подачу касаційної скарги та 8000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги в суді касаційної інстанції.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новікова