Справа № 308/4528/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.

за участю секретаря судового засідання Петришина Н.А.

озглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби в місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р.,-

в с т а н о в и в:

Представник скаржника адвокат Турецька Євгенія Андріївна, що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання, в якій просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 27.12.2023р. державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 44 504,25 грн.

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 22.02.2024р. державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 8 900,85 грн.

В обґрунтування скарги зазначає, що 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчий лист № 308/5202/16 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.05.2016 до досягнення дітьми повноліття.

На виконання зазначеного рішення суду відкрито виконавче провадження № 51873204.

Зазначила, що державним виконавцем у виконавчому провадженні було винесено постанову від 27.12.2023 про накладення штрафу у розмірі 44 504,25 грн., за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів та постанову про стягнення виконавчого збору від 22.02.2024 у розмірі 8 900,85 грн.

Скаржник вважає протиправними вказані постанови та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови позивачем було погашено заборгованість, а тому були відсутні підстави для накладення штрафу та стягнення судового збору.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 17.07.2023 станом на 17.07.2023 заборгованість складає 38 258,00 грн. Зазначена сума є неправильною, оскільки державним виконавцем не вносилися оплати. Правильна сума боргу по аліментам станом на липень 2023 року становила 36 734,00 грн..

Станом на 27.12.2023 року (коли винесена постанова про штраф) переплата по аліментам становила 45 767,00 грн. тобто на дату винесення постанови про накладення штрафу існувала переплата і відповідно зазначена постанова є незаконною.

Зазначила, що вказані обставини свідчать про те, що на час прийняття державним виконавцем постанови від 27.12.2023 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні заборгованості позивача зі сплати аліментів не існувало.

Отже, у державного виконавця були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу, оскільки на час прийняття такої постанови була відсутня передбачена абзацом 1 частини 14 статті 71 Закону «Про виконавче провадження» обов`язкова умова для накладення штрафу на позивача, а саме: наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Враховуючи вищевикладене, вважають оскаржувану постанову про накладення на скаржника штрафу безпідставною та незаконною.

Додатково зазначила, що постанова про стягнення виконавчого збору є похідною від постанови про накладення штрафу і розрахована не від суми штрафу, а від суми неіснуючого боргу. Відповідно при визнанні постанови про накладення на скаржника штрафу неправомірною та незаконною є необхідність в скасуванні і постанови про стягнення виконавчого збору.

Ухвалою суду від 11.03.2024 було поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для подання скарги, відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби в місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. та призначено судовий розгляд.

18.03.2024 представником відділу державної виконавчої служби в місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжегою М.Р. подано відзив на скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначив, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС перебуває виконавче провадження №51873204 по виконанню виконавчого листа № 308/5202/16 виданого 20.07.2016 року Ужгородським міськрайонним судом про: стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 19 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 30.04.2023 заборгованість складає 89 008,50 грн.

Враховуючи заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, з боржника підлягає до стягнення штраф на користь стягувача за невиконання виконавчого листа № 308/5202/16, виданого 20.07.2016 року Ужгородським міськрайонним судом, в сумі 44 504,25 грн.

Також, враховуючи заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, з боржника підлягає до стягнення виконавчий збір на користь держави за невиконання виконавчого листа № 308/5202/16 виданого 20.07.2016 року Ужгородським міськрайонним судом, в сумі 8 900,85 грн.

Отже станом на 30.04.2023 у боржника виник обов`язок перед стягувачем на сплату штрафу у розмірі 50 відсотків боргу, що становить 44 504,25 грн. та обов`язок перед державою на сплату виконавчого збору у розмірі 8 900,85 грн.

Постанова про накладення на боржника штрафу на користь стягувача винесена 27.12.2023 року з метою не порушення інтересів стягувача, яка має право на отримання штрафу від боржника, який понад три роки не виконував рішення суду та не сплачував аліменти.

Заборгованість встановлена відповідно до розрахунку заборгованості від 30.04.2023 року. Вказаний розрахунок не оскаржувався, не скасований. Враховуючи зазначене, стягувач має право отримати суму штрафу з недобросовісного боржника.

Додатково зазначив, що у постанові про накладення штрафу від 27.12.2023 помилково зазначено про те, що станом на 27.12.2023 утворилася заборгованість, так як заборгованість утворилася станом на 30.04.2023. Враховуючи зазначене, 13.03.2024 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі , якою зроблено виправлення у постанові від 27.12.2023 та зазначено: «З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 станом на 30.04.2023 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів 89 008.50 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки».

Стосовно постанови про стягнення з боржника виконавчого збору зазначив, що вона винесена 22.02.2024 року у відповідності до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», тобто після погашення основної заборгованості по аліментах.

Зважаючи на те, що дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», підстави для задоволення скарги відсутні, просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

В судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

В судове засідання представник органу ДВС не з`явився, на адресу суду надійшла заява від представника відділу ДВС в м. Ужгороді щодо розгляду скарги без представника відділу за наявними у справі матеріалами та з урахуванням поданого відзиву.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, на виконанні у відділі Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП №51873204 з примусового виконання виконавчого листа №308/5202/16, виданого 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 19 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Виконавчий лист №308/5202/16, виданий 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом, пред`явлений до примусового виконання 05.08.2016.

В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості від 30.04.2023 по сплаті аліментів, здійснений при виконанні виконавчого листа, виданого 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 500 грн. щомісячно, на кожну дитину, починаючи з 19 травня 2016 року до досягнення дітьми повноліття, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 30.04.2023 складала 89 008,50 грн.

Також згідно зазначеного розрахунку загальна заборгованість по ВП №51873204 по виконанню виконавчого листа №308/5202/16, виданого 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом складала 142 613,60 грн., що включала:

- 89 008,50 грн. заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2019 по квітень 2023;

- 44 504,25 грн. штраф на користь стягувача за невиконання виконавчого листа №308/5202/16;

- 8 900,85 грн. виконавчий збір на користь держави за невиконання виконавчого листа №308/5202/16;

- 200 грн. витрати виконавчого провадження.

Згідно розрахунку заборгованості від 29.11.2023 по сплаті аліментів, здійснений при виконанні виконавчого листа №308/5202/16, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 31.12.2023 складала 0,0 грн.

Також згідно зазначеного розрахунку станом на 29.11.2023 загальна заборгованість по ВП №51873204 по виконанню виконавчого листа №308/5202/16, виданого 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом складала 34 943,61 грн., що включала:

- 0,0 грн. заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2019 по грудень 2023;

- 25 842,76 грн. станом на 29.11.2023 залишок штрафу на користь стягувача за невиконання виконавчого листа №308/5202/16 (в розрахунку зазначено, що за 2023 рік сплачено 18 661,49 грн. штрафу по аліментах із загальної суми штрафу 44 504,25 грн.).

- 8 900,85 грн. виконавчий збір на користь держави за невиконання виконавчого листа №308/5202/16;

- 200 грн. витрати виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що матеріали виконавчого провадження не містять постанови про накладення штрафу за невиконання виконавчого листа №308/5202/16, яка б передувала розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 29.11.2023 №9-51873204.

При цьому, 27.12.2023 постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. накладено штраф. на ОСОБА_1 в розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, в розмірі 44 504,25 грн. на користь стягувача ОСОБА_2 .

Вказана постанова мотивована тим, що з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 станом на 27.12.2023 утворилась заборгованість зі сплати аліментів сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, а саме: заборгованість у розмірі 89 008,50 гривень. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів.

13 березня 2024 заступником начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжегою М.Р. ухвалено постанову у ВП №51873204 про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Накладення штрафу, за наявності заборгованості зі сплати аліментів» від 27.12.2023 і зазначено наступне: «З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 станом на 30.04.2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів 89 008,50 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки».

Згідно розрахунку заборгованості від 21.02.2024 по сплаті аліментів, здійснений при виконанні виконавчого листа №308/5202/16, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 21.02.2024 складала 0,0 грн.

Також згідно зазначеного розрахунку станом на 21.02.2024 загальна заборгованість по ВП №51873204 по виконанню виконавчого листа №308/5202/16, виданого 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом складала 11 141,60 грн., що включала:

- 0,0 грн. заборгованість зі сплати аліментів за період з жовтня 2019 по лютий 2024;

- 2 040,75 грн. станом на 21.02.2024 залишок штрафу на користь стягувача за невиконання виконавчого листа №308/5202/16 (в розрахунку зазначено, що за 2023 рік сплачено 42 463,50 грн. штрафу по аліментах із загальної суми штрафу 44 504,25 грн.).

- 8 900,85 грн. виконавчий збір на користь держави за невиконання виконавчого листа №308/5202/16;

- 200 грн. витрати виконавчого провадження.

22.02.2024 постановою заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р. стягнуто на користь держави з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8 900,85

Згідно розрахунку заборгованості від 22.02.2024 по сплаті аліментів, здійснений при виконанні виконавчого листа №308/5202/16, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 22.02.2024 складала 0,0 грн. Переплата 858,40 грн.

Також згідно зазначеного розрахунку станом на 22.02.2024 заборгованість по штрафу у розмірі 44 504,25 грн. сплачена.

Загальна заборгованість по ВП №51873204 щодо виконання виконавчого листа №308/5202/16, виданого 20.07.2016 Ужгородським міськрайонним судом станом на 22.02.2024 складає 0,0 грн.

Згідно зі статтею першою Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За нормами частини другої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з пунктом 7 частини другої статті 17 Закону «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Права і обов`язки виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, тощо.

Відповідно до ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз`яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно ч.4 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Судом встановлено, що на момент ухвалення державним виконавцем постанови від 27 грудня 2023 про накладення штрафу у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_2 , що підтверджується доданими до справи письмовими доказами.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 195 СК України врегульовано порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), та вказано, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за N 489/20802 (далі - Інструкція N 512/5), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження.

Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена в правовому висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року №2610/27695/2012.

Оскільки на момент ухвалення постанови про накладення штрафу - 27 грудня 2023, боржник ОСОБА_1 вже не мав заборгованості по аліментах, суд вважає, що постанова, яка оскаржується заявником - про накладення на нього штрафу від 27 грудня 2023, суперечить ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачене накладення штрафу виключно за наявності заборгованості зі сплати аліментів на момент ухвалення постанови про накладення штрафу.

Посилання державного виконавця у відзиві на скаргу на статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено обов`язок боржника по сплаті штрафу на користь стягувача, і, на думку державного виконавця, не передбачено, коли саме виноситься постанова про штраф, не можуть бути враховані судом, оскільки на дату ухвалення оскаржуваної постанови - 27 грудня 2023 у ОСОБА_1 відсутня заборгованість по аліментах у розмірі, який передбачає накладання такого штрафу (абзац 2 п. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Також, згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад розумності строків виконавчого провадження (п.7 ч.1).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, посилання державного виконавця на відсутність строку прийняття державним виконавцем рішення про винесення постанови про накладення штрафу (ст.ст. 11,71 Закону України «Про виконавче провадження»), суперечать принципу розумності строків виконавчого провадження, встановленого ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», ст.58 Конституції України.

Державний виконавець повинен винести постанову про накладення штрафу в такому розмірі, який відповідає сукупному розміру заборгованості на момент його встановлення виконавцем, що узгоджується зі ст. 2, 18, 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, суд при вирішенні даної справи звертає увагу, що відповідно до платіжних інструкцій, які містяться у матеріалах справи, а саме платіжна інструкція №0.0..1 від 24.01.2023 на суму 5 000,00 грн., №0.0..1 від 20.02.2023 на суму 5 000,00 грн. та №0.0..1 від 21.03.2023 на суму 5 000,00 грн. ОСОБА_1 було перераховано на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у загальній сумі 15 000,00 грн.

Вказане підтверджується також розпорядженням №51873204, яке міститься у матеріалах виконавчого провадження, згідно якого на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №308/5202/16, виданого 20.07.2016 надійшли грошові кошти у сумі 5 000,00 грн., що надійшли 25.01.2023, 5 000,00 грн., що надійшли 21.02.2023, 5 000,00 грн., що надійшли 21.03.2023. Проте зазначені суми не були відображені в розрахунку заборгованості від 30.04.2023 по сплаті аліментів.

Тобто, на момент винесення оскаржуваної постанови 27.12.2023, ОСОБА_1 було погашено заборгованість по аліментам у повному обсязі, однак, державним виконавцем було накладено штраф відповідно до розрахунку заборгованості від 30.04.2023, при цьому у такому розрахунку не були відображені оплати ОСОБА_1 за період січень-березень 2023, і державним виконавцем, при визначенні суми штрафу, який накладений на ОСОБА_1 , такі оплати не були взяті до уваги.

Відповідно ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що державним виконавцем не надано суду доказів дотримання процедури накладення штрафу за несплату аліментів, відтак, державний виконавець, приймаючи постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу від 27.12.2023 у виконавчому провадженні №51873204 діяв не на підставі вимог чинного законодавства та всупереч вимог Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для скасування оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, враховуючи, що заборгованість боржника ОСОБА_1 була погашена у повному обсязі до винесення постанови про накладення штрафу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 27.12.2023 державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 44 504,25 грн.

Щодо вимоги скаржника про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.02.2024 державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 8 900,85 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є окремими виконавчими документами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їхній сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих із боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Згідно з пп. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

За змістом ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06.06.2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28.11.2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13.03.2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03.04.2019 року та 10.04.2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29.05.2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19), від 02.10.2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-408цс19).»

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, провадження за скаргою ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.02.2024 підлягає закриттю, оскільки зазначена вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі у частині вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.02.2024 державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 8 900,85 грн. - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи у частині вимог скарги про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 22.02.2024 державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 8 900,85 грн. віднесений до юрисдикції Закарпатського окружного адміністративного суду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби в місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Венжеги М.Р в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 27.12.2023 державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 44 504,25 грн задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 27.12.2023 державного виконавця Венжега М.Р. відділу ДВС у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 51873204 на суму 44 504,25 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя І.О. Шепетко