Справа № 450/528/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/665/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про визнання виконавчого документу (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просив визнати виконавчий документ (судовий наказ), виданий Пустомитівським районним судом Львівської області 15 січня 2024 року у справі № 450/528/23 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог вищезгаданої заяви покликався на те, що 15 січня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано виконавчий документ (судовий наказ), яким присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

Вказував, що рішенням суду Чеської Республіки від 10 січня 2011 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2011 року, вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 1500 чеських крон, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказав, що згідно міжнародного договору між Україною та Чеською Республікою, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, обов`язок утримання між батьками та дітьми регулюється законодавством тієї договірної сторони, на території якої проживає особа, яка має право на утримання. Зауважив, що постійне місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є Республіка Чехія, з огляду на що ОСОБА_3 була позбавлена можливості звертатись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Стверджував, що вказане рішення іноземного суду від 10 січня 2011 року ОСОБА_1 виконує в повному обсязі. Крім цього зауважив, що за аналогічними вимогами ОСОБА_3 Пустомитівським районним судом Львівської області 06 серпня 2018 року видано судовий наказ, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Також судовим наказом стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 176 грн. 20 коп., вказаний виконавчий документ (судовий наказ) визнано таким, що не підлягає виконанню ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2018 року.

Просив зупинити стягнення за судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року та визнати судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року в справі № 450/528/23 таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про визнання виконавчого документу (судового наказу) таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Вищезгадану ухвалу оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що в оскаржуваній ухвалі судом не було зазначено мотивів відхилення наведених аргументів заявника. Такі доводи, що було викладено у заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню взагалі не були предметом судового розгляду, а докази, якими підтверджувались такі доводи - судом не лише не досліджувались, а й не були спростовані судом при розгляді заяви.

Вказує, що ще на стадії вирішення питання про прийняття заяви до розгляду, відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування доказів, суд вдався до передчасної оцінки доказів навіть не витребувавши їх.

Вважає. що без всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідженні та надав перевагу одним доказам над іншими.

Стверджує, що попри те, що заяву по суті розглянуто судом 19.02.2024 року, однак ще 08 лютого 2024 року суд вирішив, що інформація на яку, як на доказ покликалась сторона заявника обґрунтовуючи заяву, а саме щодо перетинання державного кордону України неповнолітньою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 - не може вплинути на вирішення справи по суті. Тобто не досліджуючи докази та фактичні обставини справи суд надав їм правову оцінку.

Зазначаю, що судом було порушено ч. 4 ст. 263 ЦПК України та не застосовано при розгляді справи правові висновки Верховного суду викладені в Постанова ВС від 31.03.2021 року у справі № 635/9574/18.

Просить ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення яким, визнати виконавчий документ - судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року в справі № 450/528/23, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2023 року та до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268,40 грн. - таким, що не підлягає виконанню з дати видачі такого наказу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу. перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що рішенням іноземної держави Районного суду м. Трутнов Республіки Чехія від 10 січня 2011 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2011 року, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 1500 чеських крон, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

07 лютого 2023 року ОСОБА_3 звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року частково задоволену апеляційну скаргу ОСОБА_3 від 19 червня 2023 року, скасовано ухвалу судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2023 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

15 січня 2024 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано виконавчий документ (судовий наказ), яким присуджено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що рішення, яке б регулювало на території України правовідносини між сторонами відсутнє, а тому відсутні підстави для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За змістом ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

При цьому, словосполучення "або з інших причин" стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на відсутність порушеного права ОСОБА_3 , оскільки на підставі рішення Районного суду м. Трутнов Республіки Чехія від 10 січня 2011 року остання щомісячно отримує аліменти в розмірі 1500 чеських крон на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (ч. 2 ст. З ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Між Україною та Чеською Республікою укладено Договір про правову допомогу в цивільних справах, що ратифікований Україною Законом N 2927-ІІІ від 10 січня 2002р. та набув чинності 18.11.2002 року.

Відповідно до ст. 21 Міжнародного Договору визначено, що якщо відповідно до положень цього Договору повноваження для розгляду справи мають органи юстиції обох Договірних Сторін, а заява про порушення справи воює була подана одному з органів юстиції однієї Договірної Сторони, то будь-який орган юстиції другої Договірної Сторони не вправі розглядати цю справу. Якщо одну і ту ж справу (між: тими самими учасниками, з одного і того ж предмету, з тих самих підстав) було порушено в органах юстиції обох Договірних Сторін, компетенцію котрих встановлює цей Договір, орган юстиції, який порушив справу пізніше, залишає її без розгляду.

Згідно зі статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім цього, за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що є рішенням іноземної держави Районного суду м. Трутнов Республіки Чехія від 10 січня 2011 року, згідно якого покладено обов`язок зі сплати ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та яке виконується, колегія суддів дійшла висновку, що стягнення із заявника аліментів на підставі судового наказу в примусовому порядку на утримання дитини, якщо аліменти вже стягуються не відповідає принципам законності та справедливості.

За вказаних обставин, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до задоволення, ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року до скасування, судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року підлягає визнанню таким, що не підлягає до виконання.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року скасувати.

Визнати судовий наказ Пустомитівського районного суду Львівської області від 15 січня 2024 року в справі № 450/528/23, яким присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2023 року та до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 268 гривень 40 копійок - таким, що не підлягає виконанню з дати видачі такого наказу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.