Справа № 345/3453/24
Провадження № 22-ц/4808/1219/24
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

за участю секретаря- Кузнєцова В.В.

учасники справи

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Калуська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 ,

на ухвалу Калуського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року, постановлену судом у складі судді Сухарник І.І.

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Калуська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої зазначила, що для реалізації свого права на переоформлення пенсії, яку отримував її чоловік, отримання страхових виплат по договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також отримання спадщини, яка відкрилась по смерті чоловіка та у інших випадках їй необхідно встановити юридичний факт належності їй ОСОБА_1 паспорта серії НОМЕР_1 , від 17 березня 1998 року, виданого Калуським РВ УМВС, на прізвище, ім?я та по батькові - ОСОБА_1 , оскільки в паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , від 17 березня 1998 року, який видано Калуським РВ УМВС, в графі по батькові зазначено « ОСОБА_3 » в той час як у свідоцтві про народження в графі «по батькові» та свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС, Івано-Франківської області зазначене по батькові - ОСОБА_4 .

Просила суд встановити факт, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 березня 1998 року Калуським РВ УМВС Івано-Франківської області на прізвище, ім`я і по батькові - ОСОБА_1 , належить їй, ОСОБА_1 .

В липні 2024 року заявниця звернулась з заявою про зміну вимог, та просила суд встановити факт, що шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС, Івано-Франківської області, фактично укладений з ОСОБА_1 , як зазначено у її паспорті серії НОМЕР_1 , від 17 березня 1998 року, виданого Калуським РВ УМВС, що являється однією і тією особою.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Калуська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення закрито.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заявлену вимогу.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд вважав, що заявником заявлена вимога щодо неналежності їй свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою, Калуського бюро ЗАГСУ, Івано-Франківської області, тобто вимога про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу (свідоцтво про шлюб), тому дійшов до помилкового висновку , що вимоги заявника не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні ст. ст. 293, 315 ЦПК України.

Суд розглянув заявлену нею вимогу, в якій вона не ставить питання про належність їй правовстановлюючого документу - свідоцтва про одруження, а просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що шлюб укладений ОСОБА_5 з ОСОБА_1 (відповідно до свідоцтва про одруження), укладений з ОСОБА_1 (відповідно до її паспорта), яка є однією і тією особою.

Вважає посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду України, які викладені в постановах від 18.12.2019 року у справі №688/2479/16-ц, від 26.02.2020 року у справі №1240/1981/18 та від 28.04.2020 року №607/15692/19 є безпідставними, оскільки підстави закриття у даних справах стосуються справ, які не підлягають розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не зявилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання представник заінтересованої особи - Калуської міської ради не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 і неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця просить встановити факти неправильності записів в актовому записі про одруження, однак процесуальний закон не передбачає судовий розгляд в окремому провадженні встановлення факту належності такого документа, вимоги заявниці не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.ст. 293, 315 ЦПК України. Та дійшов висновку, що вимога заявниці про належність заявниці паспорта громадянина України також не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. В окремому провадженні суд розглядає заяви про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Тож, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту заяви вбачається, що 07 червня 2024 року заявниця звернулась до суду з метою встановлення юридичного факту - належності їй - ОСОБА_1 паспорту громадянина України серії № НОМЕР_3 , виданий 17 березня 1998 року Калуським РВ УМВС Івано-Франківської області на прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що в графі по батькові зазначено « ОСОБА_3 » в той час як у свідоцтві про народження в графі «по батькові» та свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС, Івано-Франківської області зазначене по батькові - « ОСОБА_4 ».

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про зміну заявленої вимоги та просила суд встановити факт, що шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС, Івано-Франківської області, фактично укладений з ОСОБА_1 , як зазначено у її паспорті серії НОМЕР_1 , від 17 березня 1998 року, виданого Калуським РВ УМВС, та являється однією і тією особою.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження по справі виходив з того, що встановлення факту неправильності записів в актовому записі про одруження та встановлення факту про належність заявниці паспорта громадянина України не підлягають розгляду в порядку ст. ст. 293, 315 ЦПК України, разоим з тим, не звернув увагу, що 22 липня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну заявленої вимоги, згідно якої остання просила встановити факт, що шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС, Івано-Франківської області, фактично укладений з ОСОБА_1 , як зазначено у її паспорті серії НОМЕР_1 , від 17 березня 1998 року, виданого Калуським РВ УМВС, та являється однією і тією особою.

Тобто, суд розглянув вимогу та прийняв рішення по вимозі, яка не була заявлена заявницею, вийшов за межі заявлених вимог, визначив їх на власний розсуд та не розглянув вимогу заявниці про встановлення факту того, що шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 10.10.1972 року Пійлівською сільською радою Калуського Бюро ЗАГС, Івано-Франківської області, фактично укладений з ОСОБА_1 , як зазначено у її паспорті серії НОМЕР_1 , від 17 березня 1998 року, виданого Калуським РВ УМВС, що являється однією і тією особою, у зв`язку з чим дійшов поспішного висновку про закриття провадження у справі, посилаючись на ч. 3 ст. 315 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є слушними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про закриття провадження за вимогою заявниці про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 17 березня 1998 року Калуським РВ УМВС Івано-Франківської області на прізвище, ім`я і по батькові - ОСОБА_1 , належить їй, ОСОБА_1 , оскільки така вимога була змінена заявницею на іншу вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, яка не була розглянута судом першої інстанції, що позбавляє можливості суд апеляційної інстанції переглянути ухвалу в цій частині, оскільки суд першої інстанції не зробив правових висновків по суті заявленої вимоги по заяві заявниці від 22 липня 2024 року. З урахуванням зазначеного, ухвала Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року відповідно до вимог статті 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду, оскільки суд порушив норми процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, то Івано-Франківський апеляційний суд не здійснює розподіл судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Калуського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2024 року.

Судді: В.М. Луганська

В.М. Барков

В.Д. Фединяк