печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-6085/23
15 квітня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Новака Р.В.
при секретарі БурячокА.І.
позивачі: ОСОБА_1 (як правонаступник ОСОБА_2 ), ОСОБА_3
треті особи: Головне територіальне управління юстиції, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
предмет та підстави позову - витребування майна з чужого незаконного володіння
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (як правонаступник ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про витребування майна з чужого незаконного володіння,
Окрім того, разом з позовною заявою позивачі звернулися із заявою порядку ст.ст. 116, 117 ЦПК України про забезпечення доказів, шляхом витребування документів.
Ухвалою суду від 14.09.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 14.09.2022 Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення доказів - задоволено, витребувано:
- у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Есталіни Анатоліївни, номер свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю 6971 ( АДРЕСА_3 ) належним чином завірену копію договору дарування від 26.06.2015 частини квартири, а саме, 54/100 частин квартири АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. за реєстровим номером 1874, де від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. від 12.05.2015 за реєстровим № 1154, діяла ОСОБА_3 та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був укладений договір дарування від 26.06.2015, а також реєстру нотаріальних дій цього нотаріуса за 26.06.2015;
- у Головного територіального управління юстиції у місті Києві (м. Київ, пров. Музейний, буд. 2Д) належно засвідчені копії матеріалів перевірки «Про результати розгляду звернення» вих. № П-6303 від 20.07.2021 (виконавець Вероніка Хмарук) організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за зверненням ОСОБА_2 щодо: 1) довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. від 12.05.2015 за реєстровим № 1154 від імені ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 ; 2) договору дарування від 26.06.2015 частини квартири, а саме, 54/100 частин квартири АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. за реєстровим номером 1874, де від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. від 12.05.2015 за реєстровим № 1154, діяла ОСОБА_3 ; 3) договору міни за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 820800,00 грн. укладений між ОСОБА_8 , іменована як «Сторона 1» та ОСОБА_4 , іменована як «Сторона 2», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синьовид І.О. від 17.07.2020, за реєстраційним № 427;
- у Головного територіального управління юстиції у місті Києві (м. Київ, пров. Музейний, буд. 2Д): належним чоном завірену копію договору дарування від 26.06.2015 частини квартири, а саме, 54/100 частин квартири АДРЕСА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Є.А. за реєстровим номером 1874, де від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. від 12.05.2015 за реєстровим № 1154, діяла ОСОБА_3 та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був укладений договір дарування від 26.06.2015, а також реєстру дій цього нотаріуса за 26.06.2015; належним чином завірену копію дубліката вищевказаного договору виданого 15.07.2020 державним нотаріусом Київського державного нотаріального архіву Гуль Л.О. за реєстровим № 1-137 та належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був виданий вказаний дублікат, а також реєстру нотаріальних дій цього нотаріуса за 15.07.2020;
25.11.2022 до суду від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Синьовид І.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
09.05.2023 до суду від ОСОБА_8 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою.
16.11.2023 до суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про заміну позивача ОСОБА_2 у справі правонаступником - ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач - ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого Київським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) 13.03.2023. За життя ОСОБА_2 склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко Оленою Олександрівною 02.08.2022 і зареєстрованого в реєстрі за № 345, відповідно до якого заповідав ОСОБА_1 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право.
Ухвалою суду від 16.11.2023 замінено у цивільній справі позивача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 , яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
29.11.2023 до суду від Київського державного нотаріального архіву державного нотаріуса Гуль Л.О. на виконання ухвали суду від 14.09.2022 надійшла запитувана інформація, а саме: копія договору дарування частини квартири від 26.06.2015 за реєстровим № 1874, посвідченого Коноваловою Е.А. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на 42 арк., в 1 прим; копія з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2015 рік, ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу на 3 арк., в 1 прим.; копіядовіреності від 12.05.2015 за реєстровим № 1154, посвідченого Мазурчуком В.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на 4 арк., в 1 прим.; копія з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2015 рік, ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу на 3 арк., в 1 прим.; копія з Реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2020 рік, ОСОБА_10 , державного нотаріуса Київського державного нотаріального архіву на 3 арк., в 1 прим.
19.12.2023 до суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Управління нотаріату на виконання ухвали суду від 14.09.2022 надійшли засвідчені копії матеріалів перевірки на 178 арк.
01.01.2024 до суду від Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу на виконання ухвали суду від 14.09.2022 направлено: копію договору міни 54/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 та цілої квартири за адресою: АДРЕСА_4 від 17.07.2020 та документів, на підставі яких було укладено та посвідчено цей договір на 53-х арк. в 1 прим.; копія з реєстру для реєстрації нотаріальних дій за реєстровими №426, №427 від 17.07.2020 на 3-х арк. в 1 прим.
В судове засідання позивачі не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Ігоря Ткаченко надійшла заява про розгляд справи без участі. Від адвоката Вдовиченка О.М. в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримували в повному обсязі, просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, до суду неодноразово повертались рекомендовані повідомлення з відміткою про особисте вручення судової повістки ОСОБА_4 (т.1, а.с. 92,94). В подальшому, до суду повертались рекомендовані повідомлення про вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою (т.1. а.с. 147, 158), тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Отже, ОСОБА_4 будучи обізнаною про розгляд вказаної цивільної справи правом на подання відзиву не скористалась.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, шляхом надсилання повістки про виклик до суду на адреси третіх осіб, зокрема, на їх офіційну електронну адресу.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
У відповідності до частин першої-третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, судовим розглядом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло серія НОМЕР_3 від 22.02.2012, видане відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядження від 27.02.2012 № 30, квартира по АДРЕСА_5 на праві спільної часткової власності належало - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.
22.03.2012 за позивачами зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (54/100 в рівних долях) в Комунальному підприємстві Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна, номер запису: 5698 в книзі: д. 563-251.
Сусідами по квартирі є ОСОБА_1 та її син ОСОБА_9 , яким на праві власності належить 46/100 частини квартири АДРЕСА_2 .
В кінці травня 2021 року ОСОБА_1 зроблено запит в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно з приводу порядку реєстрації власників кв. АДРЕСА_2 , після чого стало відомо, що з певного періоду позивачі вже не є власниками належної їм квартири.
3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №258654493від 27.05.2021 вбачається, що право власності на 54/100 часток у кв. АДРЕСА_2 зареєстровано 17.07.2020 за ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Синьовид І.О., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ на підставі договору міни, серія та номер: 427, виданий 17.07.2020, видавник Синьовид І.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, відповідно до Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53189388 від 17.07.2020, приватний нотаріус Синьовид Ірина Олександрівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.
Суд, дослідив відповідь на запит № Т6-6303-6303 від 25.06.2021 та його матеріали стосовно звернення ОСОБА_2 відповідно до ст.ст. 5, 8 Закону України «Про нотаріат», з чого вбачається наступне.
В ході надання пояснень приватним нотаріусом Синьовид І.М. повідомлено, що 03.07.2020 за консультацією з питань посвідчення договору міни звернулась ОСОБА_4 , якій було надано консультацію з посвідчення договору міни належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_6 на 54/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_8 та надано перелік документів необхідних для нотаріального посвідчення договору.
ОСОБА_4 під час консультації надала правовстановлюючі документи на належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_6 та діяла як представник ОСОБА_8 , на підставі довіреності, посвідченої 30.06.2020 за реєстровим № 1221 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Лазарєвою Л.І. (№ витягу: 42194873 від 03.07.2929 та ідентифікатор перевірки спеціального бланку : 160254475 від 03.07.2020), на підставі якої нотаріусом було перевірено інформацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про належність 54/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з індексним номером документа: 214904607 від 03.07.2020 13:42:24.
17.07.2020 за реєстровим № 426, нотаріусом було засвідчено справжність підпису ОСОБА_11 на його заяві про згоду на укладення договору міни, його дружиною ОСОБА_11 .
Інформація про перебування відчуженого за цим договором майна під податковою заставою в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про податкові застави відсутня, що підтверджується Витягами із зазначеного реєстру від 17.07.2020 за № 66968792 тa № 66968522.
Приватний нотаріус - ОСОБА_14 також повідомила, що за вчиненням нотаріальних дій громадянин ОСОБА_2 до неї не звертався, нотаріальні дії від його імені нею не вчинялись, в зв`язку з тим, що 54/100 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 на час звернення до неї, щодо вказаного нерухомого майна були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 2, а.с. 70 -72).
Суд також бере до уваги той факт, що з моменту вселення в квартиру і по теперішній час, позивачі використовують як своє житло, зареєстровані за вказаною адресою, проводили ремонт вказаної квартири, та сплачують всі необхідні (комунальні та інші) платежі по утриманню належної квартири.
Крім того, важливим значенням при розгляді справи є саме той факт, що оригінали правовстановлюючих документів, а саме: Свідоцтво про право власності на житло, серія НОМЕР_4 від 22.02.2012, видане Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядження від 27.02.2012 № 30, відповідно до якого квартира по АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , яка на праві спільної часткової власності належить - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках, витяг про державну реєстрацію прав, виданий 22.03.2012 Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації власності на об?єкти нерухомого майна, номер запису: 5698 в книзі: д. 563-251, Технічний план знаходяться саме у позивачів, а не у поточних власників.
Позивачі стверджують, що жодних намірів на видачу будь кому довіреності на відчуження належної квартири, як і її відчуження не було.
Важливим також є те, що іншого житла ніж зазначена квартира у позивачів немає.
Як уже зазначалося, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою С.А. від 26.06.2015 за реєстровим №1874 посвідчено договір дарування частини квартири, а саме, 54/100 часток квартири АДРЕСА_2 , де від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазурчуком В.В. від 12.05.2015 за реєстровим № 1154, діяла ОСОБА_3
17.07.2020 між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , іменована як «Сторона 1» та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 , іменована як «Сторона 2», укладений договір міни квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синьовид І.О. за № 427.
3 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 258654493 від 27.05.2021 власниками спірної квартири значаться - ОСОБА_2 , 54/200 часток та ОСОБА_3 , 54/200 часток. Дата прийняття Рішення про державну реєстрацію 22.03.2012.
Рішенням державного реєстратора прав та їх обтяжень, індексний номер: 53189388 від 17.07.2020, приватного нотаріуса Синьовид І.О., Київський міський нотаріальний округ, зареєстровано право власності на спірну квартиру, 54/100 частки, за ОСОБА_4 на підставі договору міни від 17.07.2020 № 427.

За п.л. 1, 1.1, 1.6 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстровано МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595 1.1. Правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

1.6. Крім документа, що посвідчує право власності на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, право власності на яке підлягало реєстрації відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, долучається документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно (крім випадків, коли відомості про державну реєстрацію права власності містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

У разі якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, нотаріус може запитувати від відповідних суб`єктів (органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які видавали такі документи) інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для вчинення нотаріальної дії.

За п.п. 3,4 глави 7 Порядку документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, які необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Оригінали документів (наприклад, акти цивільного стану про народження, шлюб, смерть) повертаються особам, що їх подали, а в нотаріуса залишаються їх копії (фотокопіі).

Натомість, як встановлено судом вище, нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е. А. 26.06.2015 не вилучено у позивачів оригіналів: Свідоцтва про право власності на житло серія НОМЕР_3 від 22.02.2012, видане Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Печерської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з розпорядження від 27.02.2012 № 30 та Витягу про державну реєстрацію прав виданий 22.03.2012 Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації власності на об`єкти нерухомого майна, номер запису: 5698 в книзі: д. 563-251, що свідчить про грубе порушення умов Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, та додатково доводить факт відсутності позивачів при укладенні договору дарування 26.05.2015.

Як і те, що відповідач фактично не міняв спірну квартиру за договором міни від 17.07.2020, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синьовид I.O., № 427, а лише неправомірно зареєстрував її у свою власність за нікчемними правочинами. У зв?язку з чим він у спірну квартиру не вселявся, не зареєстрований у квартирі і не є власником особового рахунку по комунальним та іншим необхідним платежам.

Положення ст. 715 ЦК України передбачають, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно, між сторонами існує спір з приводу права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , 54/100 часток квартири.

Згідно ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За правилами статей 317, 319, 658, 716 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб?єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Виходячи з аналізу загальних принципів цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції.

З вищенаведеного слідує, що волевиявлення позивачів на відчуження спірного нерухомого майна не було, тому договір міни від 17.07.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Синьовид I.O., №427, за яким право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем, є недійсним правочином, оскільки така недійсність прямо встановлена законом (нікчемний правочин). Недійсність такого правочину судом не вимагається.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Разом з тим відповідно до положень статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно з статтею 388 цього кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно з положеннями статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України, а також під час розгляду спорів про витребування майна мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи є підстави набуття майна законними, чи є набувач майна добросовісним набувачем тощо.

У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, провадження 14-144цс18).

Задоволення вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, провадження № 14-208цс18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд враховує інтереси позивачів як власників спірної квартири, який здійснює захист порушеного права власності, надаючи їм оцінку з точки зору балансу з правами та інтересами добросовісного набувача, вважає, що права та інтереси власників, які позбулись володіння квартирою внаслідок протиправних дій, за обставин цієї справи перевищують інтереси добросовісного набувача, який набуває право власності на майно лише у випадку, якщо згідно зі статтею 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Слід зазначити, що ОСОБА_4 не позбавлена права на відшкодування за рахунок продавця майна збитків на підставі статті 661 ЦК України. Розрахунки між власником та добросовісним набувачем при витребуванні майна із чужого незаконного володіння проводяться у відповідності до порядку, визначеного статтею 390 ЦК України.

Встановивши, що позивачі не укладали договір дарування квартири, а від імені продавця виступила інша особа, яка не мала права відчужувати спірну квартиру, суд дійшов висновку, що укладення договору дарування було вчинено поза волею власника, що суперечить положенням статті 203 ЦК України, а тому цей договір є недійсним з моменту його укладення.

Отже, квартира АДРЕСА_2 , вибула з володіння (власності) позивачів незаконно, проти волі власників та без відповідної правової підстави. Відповідач не надала доказів на спростування зазначених обставин.

Щодо позовних вимог про скасування рішень про державну реєстрацію права власності за відповідачем суд зазначає наступне.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц та інших звернуто увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц зроблено висновок, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Реєстру. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є потрібними для ефективного відновлення порушеного права.

Подібні висновки викладено також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, у разі задоволення віндикаційного позову рішення суду про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав позивача.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, згідно ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_4 на користь позивачів підлягають відшкодуванню 8208,00 грн сплаченого судового збору за задоволену позовну вимогу майнового характеру

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (як правонаступника ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , як правонаступниці ОСОБА_2 , майно, а саме: 54/200 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , майно, а саме: 54/200 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивачів на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі - 8208 (вісім тисяч двісті вісім) грн. в рівних частках

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

позивач: ОСОБА_1 (як правонаступник ОСОБА_2 ) АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7

позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_8

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_5

третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, 01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 2-Д

третя особа: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3

третя особа: ОСОБА_6 , АДРЕСА_13

третя особа: ОСОБА_7 , АДРЕСА_14

третя особа: ОСОБА_8 , АДРЕСА_15

Суддя Р.В. Новак