Номер провадження: 22-ц/813/1745/24
Справа № 2-469/11
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_2 (стягувач - ОСОБА_1 ) про визнання дублікатів виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Кочко В.К. 27 лютого 2023 року у смт. Овідіополь Одеської області,

встановила:

У лютому 2009 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2011 року позов було задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2011 року змінено, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у сумі 5451857,12 грн; в іншій частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня 2017 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання було задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року, при розгляді питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, було залучено в якості померлого ОСОБА_3 його спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

27 січня 2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-469/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року в загальній сумі 5451857,12 грн., а також дублікат виконавчого листа про стягнення судового збору у розмірі 850 грн. та ІТЗ 15 грн. Боржником в зазначених виконавчих листах зазначено ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_1

13 січня 2023 року представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання дублікатів виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, в якій посилався на те, що виконавчий лист було видано про стягнення суми в розмірі 5451857,12 грн., які було стягнуто як заборгованість за кредитним договором № 014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року, за яким позичальником був батько заявниці - ОСОБА_3 . В той же час, відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, ОСОБА_2 є правонаступником ОСОБА_3 лише в межах вартості майна, отриманого у спадок. Також заявник посилався на те, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 серпня 2020 року у справі № 509/4973/17 було звернуто стягнення на майно, яке було прийнято ОСОБА_2 у спадок - шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 лютого 2023 року заяву представника ОСОБА_2 про визнання дублікатів виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, було задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, дублікат виконавчого листа, виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 27 січня 2022 року по справі № 2-469/11 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року у загальній сумі 5451857,12 грн. Боржником в зазначеному виконавчому листі зазначено ОСОБА_2 , стягувачем - ОСОБА_1 .

Визнано таким, що не підлягає виконанню, дублікат виконавчого листа, виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 27 січня 2022 року по справі № 2-469/11 про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 850 грн. та ІТЗ 15 грн. Боржником в зазначеному виконавчому листі зазначено ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про визнання дублікатів виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, ОСОБА_2 при зверненні до суду із заявою про визнання дублікатів виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, не було доведено, що нею було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого її обов`язок припинився, або її обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями ст. 432 ЦПК України.

Сторони про розгляд справи на 12 листопада 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_2 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм матеріального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2009 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2011 року позов було задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 014/0030/74/79374 у загальній сумі 986571,35 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату ухвалення рішення складало 7834067,12 грн., та вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 листопада 2011 року було змінено рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2011 року, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 014/0030/74/79374 у сумі 5451857,12 грн., в іншій частині рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 травня 2011 року залишено без змін.

27 січня 2012 року Овідіопольський районний суд Одеської області видав виконавчі листи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позичальник ОСОБА_3 помер.

Відповідно до листа Овідіопольської районної державної нотаріальної контори від 22 вересня 2017 року, спадкоємцями майна померлого позичальника стали ОСОБА_2 та ОСОБА_5

23 грудня 2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду із заявою про видачу дублікатів:

виконавчого листа від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат у сумі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15,00 грн;

виконавчого листа 27 січня 2012 року № 2-469/11 від 27 січня 2012 року на ім`я ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 014/0030/74/79374 у сумі 5451857,12 грн.;

виконавчого листа від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 014/0030/74/79374 на загальну суму 5451857,12 грн.;

виконавчого листа від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_3 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат у сумі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 26 січня2017 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання задоволено.

Видано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» дублікати виконавчих листів:

виконавчий лист від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат у сумі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15,00 грн.;

виконавчий лист від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 014/0030/74/79374 у сумі 5451857,12 грн.;

виконавчий лист від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_3 про стягнення із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 03 серпня 2007 року № 014/0030/74/79374 у сумі 5451857,12 грн;

виконавчий лист від 27 січня 2012 року № 2-469/11 на ім`я ОСОБА_3 про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судових витрат у сумі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 15,00 грн.

Поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 червня 2020 року було залучено, в якості правонаступника померлого ОСОБА_3 , його спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.

27 січня 2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області було видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-469/11 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року в загальній сумі 5451857,12 грн., а також дублікат виконавчого листа про стягнення судового збору у розмірі 850 грн. та ІТЗ 15 грн. Боржником в зазначених виконавчих листах зазначено ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_1 .

Крім того, у провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 509/4973/17 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмети іпотеки за нотаріально посвідченим договором іпотеки від 03 серпня 2007 (реєстр. № 7024) на: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, житловою площею 57,7 кв.м., що складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. Б,Б(1), б,б (1), який розташований на земельній ділянці 425 кв. м. та земельну ділянку, загальною площею 0,0425 га, в тому числі по угіддям: 0,0425 га - рілля, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їхнього продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, що буде визначена в експертному звіті суб`єкта оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 серпня 2020 року позов було задоволено у повному обсязі. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року в сумі 691631,60 доларів США (еквівалент 8089144,06 грн.) і складається з: заборгованості за кредитом у розмірі-378912 доларів США 61 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 4431663 грн. 75 коп., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 378912,61 доларів США (еквівалент 4431663,75 грн.); заборгованості за відсотками у розмірі - 312718 доларів США 99 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить: 3657480,31 грн., у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 309210,16 доларів США (еквівалент 3616441,95 грн.) звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею: 57,7 кв.м., який розташований на земельній ділянці 425 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею: 0,0425 га, в тому числі по угіддям: 0,0425 га рілля, цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий N :02:007:0228, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною житлового будинку 1469209 грн. та земельної ділянки 615052 грн. (разом 2084261 грн.) визначеною звітом ТОВ «ІКБ «Тріада» про незалежну експертну оцінку вартості майна від 22 жовтня 2018 року. Стягнуто із ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , у рівних частках, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Вказане судове рішення було оскаржене ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 серпня 2020 року скасовано і ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися у даній справі, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20, Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання (стаття 129-1). Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд .

Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII)).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до змісту вказаної норми, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

У постанові від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 (провадження №61-45337св18) Верховний Суд зазначив, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані ч. 1 ст. 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі ст. 442 ЦПК України, у якій визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом п. 5 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч. 5 ст. 15 цього Закону.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, за поданням державного виконавця або за заявою сторони, суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 39 Закону № 606-XIV виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №606-XIV (смерть, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво).

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

У свою чергу, відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У спірних правовідносинах до складу спадщини входить обов`язок з повернення грошових коштів, отриманих за кредитним договором, що належав спадкодавцю за життя. Цей обов`язок не припинився внаслідок смерті боржника та продовжує існувати.

Відтак, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні у разі смерті боржника (фізичної особи) є цілком можливим.

При вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) судам, перш за все, необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 101)).

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 2 та 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4 ст. 1281 Кодексу).

Згідно положень ст. 1282 Цивільного кодексу України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 Цивільного кодексу України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. ст. 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (провадження 14-397цс19)).

Звернення кредитора безпосередньо до суду, зокрема, із заявами про процесуальне правонаступництво та (або) про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця боржника в порядку ст. 1281 Цивільного кодексу України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 117)).

Як вже вказувалось вище, позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його спадкоємець ОСОБА_5 .

Жодних доказів того, що кредитор ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із заявою про заміну померлого боржника ОСОБА_5 її правонаступником - ОСОБА_2 із дотриманням строків, визначених ст. 1281 ЦК України, матеріали справи не містять.

У свою чергу Овідіопольським районним судом Одеської області, при видачі 27 січня 2022 року дубліката виконавчого листа по справі № 2-469/11 про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року в загальній сумі 5451857,12 грн., а також дубліката виконавчого листа про стягнення судового збору у розмірі 850 грн. та ІТЗ 15 грн., питання щодо процесуального правонаступництва ОСОБА_2 після смерті боржника не вирішувалось, так само як і не було вирішено питання щодо встановлення належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцем майна, а також дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов необґрунтованого висновку про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-469/11 про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/0030/74/79374 від 03 серпня 2007 року.

Одночасно, безпідставним та таким, що немає правого значення для вирішення даної справи, є посилання суду першої інстанції на те, що питання про задоволення вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки вирішується в рамках справи № 509/4973/17, що є належним способом захисту у спадкових правовідносинах, у зв`язку із чим дублікати виконавчих листів по справі № 2-469/11, виданих 27 січня 2022 року, не підлягають виконанню, оскільки наявність лише судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника та іпотеки і не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості. Відповідна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення заяви представника ОСОБА_2 про визнання дублікатів виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, однак неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку із чим ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 лютого 2023 року підлягає зміні, із викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В іншій частині судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 лютого 2023 року - змінити, викласти її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 25 листопада 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе