У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого-судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омелько Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петренко Ігоря Володимировича про визнання незаконними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із скаргою та просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Петренко Ігоря Володимировича про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, визнати дії виконавця у зв`язку з цим незаконними.

В обгрунтування вимог посилається на те, що державним виконавцем порушено територіальну підвідомчість при відкритті виконавчого провадження НОМЕР_1, оскільки він не проживав, не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і не працював та не мав на момент відкриття виконавчого провадження у справі майна у м.Києві.

Враховуючи вищенаведене, просить задовольнити скаргу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 справу передано у провадження судді Усатової І.А.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м.Києва від 02.10.2023 у справі відкрито провадження, призначено до судового розгляду.

10.11.2023 до суду надійшла інформаційна довідка від державного виконавця з доданими матеріалами виконавчого провадження у якій зазначено, що згідно перевірки АСВП на виконанні у Відділі перебувало ВП N НОМЕР_2 від 18.04.2023 з примусового виконання виконавчого листа N 760/15928/22 від 06.04.2023, виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з - 02.11 2022 і до досягнення дитиною повноліття.

18.04.2023 державним виконавцем Петренком І.В. керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

18.04.2023 державним виконавцем Петренком І.В. на підставі ст. 42 Закону винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

09.10.2023 державним виконавцем Петренком І.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

12.10.2023 державним виконавцем Петренком І.В. винесено постанову про зміну (доповнення) ресстраційних даних та додано інформацію про розрахунковий рахунок стягувача у форматі IBAN.

07.11.2023 державним виконавцем Петренком І.В. на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови про відкриття виконавчого провадження.

07.11.2023 року державним виконавцем Петренком I.В. винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

07.11.2023 винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови про арешт коштів боржника.

07.11.2023 державним виконавцем Петренком І.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

У судове засідання скаржник та інші особи, які беруть участь у справі не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало ВП N НОМЕР_2 від 18.04.2023 з примусового виконання виконавчого листа N 760/15928/22 від 06.04.2023, виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з - 02.11 2022 і до досягнення дитиною повноліття.

18.04.2023 державним виконавцем Петренком І.В. на підстві ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

18.04.2023 державним виконавцем Петренком І.В. на підставі ст. 42 Закону винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

09.10.2023 державним виконавцем Петренком І.В. винесено постанову про арешт коштів боржника.

12.10.2023 державним виконавцем Петренком І.В. винесено постанову про зміну (доповнення) ресстраційних даних та додано інформацію про розрахунковий рахунок стягувача у форматі IBAN.

07.11.2023 начальником відділу Костенко Л. винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого N НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Солом`янського районного суду міста Києва N 760/15928/22, виданого 06.04.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з - 02.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття та зобов`язано державного виконавця Ігоря Петренка привести виконавче провадження N НОМЕР_2 у відповідність до вимог чинного законодавства.

07.11.2023 державним виконавцем Петренком І.В. на підставі абзацу 4 частини третьої статті 74 Закону винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови про відкриття виконавчого провадження.

07.11.2023 державним виконавцем Петренком I.В. винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

07.11.2023 винесено постанову про скасування процесуального документу - постанови про арешт коштів боржника.

07.11.2023 державним виконавцем Петренком І.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

При цьому, статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ч.1 ст.451 ЦПК України).

Звертаючись до суду, скаржник посилається на те, що дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 06.04.2023 є такими, що не відповідають Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем порушено територіальну підвідомчість при відкритті даного виконавчого провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Вбачається, що на момент розгляду скарги права скаржника відновлені, постанова про відкриття провадження скасована.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи принцим обов`язковості виконання рішень, встановлений ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку про відмову у задоленні скарги.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст ухвали складено 06 травня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 22 листопада 2023 року, датою ухвалення постанови є саме 06 травня 2024 року.

Керуючись ч. 2 ст. 19, 124, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 18, 76-81, 89, 258-260, 268, 273, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.А.Усатова