Провадження №2/369/8004/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Козак І. А.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність передачі позовної заяви за підсудністю з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги (абзац четвертий частини першої статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Стаття 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» в ч. 1 і 2 встановлює, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особина період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Пункт 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 встановлює, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

З наведеного вбачається, що позивачі в справах про стягнення аліментів вправі звертатись до суду за зареєстрованою адресою перебування, яка для внутрішньо переміщених осіб підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування особи під час визначення підсудності розгляду справ за частиною 1 статті 27 ЦПК України.

Так, позивач ОСОБА_1 при зверненні до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у позовній заяві зазначає, що у березня 2022 року була вимушена виїхали разом із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зони бойових дій та вказує адресу свого місця перебування: АДРЕСА_1 .

Однак вказана адреса не відноситься до територіальної підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області, а є територією Святошинського району міста Києва та перебуває під юрисдикцією Святошинського районного суду міста Києва.

При цьому довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, матеріали справи не містять.

Разом з тим, у суду відсутня можливість самостійно отримати відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 919795 від 22 листопада 2024 року, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, згідно з долученою копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6317-, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно адміністративно-територіального поділу не відноситься до Києво-Святошинського районного суду Київської області, а є територією Московського районного суду м. Харкова та перебуває під юрисдикцією Московського районного суду м. Харкова.

Підстав, які б згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність в Києво-Святошинському районі Київської області з урахуванням спору, який виник у сторін, суд не вбачає.

Правилапідсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. У разі, якщо судом не буде вжито заходів щодо передачі цивільної справи за підсудністю, як наслідок, справа буде розглядатись неповноважним судом.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення апеляційним судом з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним направити за підсудністю цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментівдо Московського районного суду м. Харкова (адреса: 61005, місто Харків, проспект Ювілейний, 38Е).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Московського районного суду м. Харкова (адреса: 61005, місто Харків, проспект Ювілейний, 38Е).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Козак