ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2574/23 Номер провадження 22-ц/814/756/24Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар:Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Салашного Михайла Олексійовича на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 30 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, яка нарахована державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у зв`язку з примусовим виконанням рішення Київського районного суду м. Полтави від 30.06.2011,яким стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів заробітку позивача до досягнення дитиною повноліття за період з 01.01.2022 по 01.05.2023 року у сумі 50978.15 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з січня 2022 року син ОСОБА_3 проживає з ним, перебуває на його повному матеріальному утриманні, тому він не виплачував аліменти відповідачеві. Просив звільнити його від нарахованої заборгованості,стягнути на його користь судові витрати пов`язані із розглядом справи.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 30 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Код пров. Стешенка, 6 м. Полтава про звільнення від сплати заборгованості по аліментам - задоволено в повному обсязі.

Звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам, що нарахована у зв`язку з виконанням виконавчого листа виданого Київським районним судом м. Полтави 05.07.2011 № 2-1610 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2023 року у розмірі 50 978.15 грн.

В апеляційному порядку рішення оскаржила відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що рішення яким зокрема припинено стягнення з ОСОБА_2 аліментів у справі №552/1858/22 від 09.08.2022 , набрало законної сили 18.04.2023 .

Також скаржник зазначає, що відповідно до сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину , є її власністю. Той з батьків або інших законних представників дитини , на ім`я якого виплачуються аліменти , розпоряджається ними винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе , якщо отримувач аліментів не витрачає отримані ним кошти на дитину.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції звільнивши ОСОБА_2 від сплати аліментів за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2023 року позбавив їх спільного сина ОСОБА_3 належних йому коштів у сумі 50 978.15 грн , що не відповідає якнайкращим інтересам дитини.

Відповідач просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 30 серпня 2023 року , та ухвалити нове , про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Від представника позивача , адвоката Васильєвої Л.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу , у якому остання просила залишити рішення суду першої інстанції без змін , а скаргу без задоволення.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки всіх видів заробітку платника аліментів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Державним виконавцем Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України нарахована заборгованість по сплаті аліментів в період з січня 2022 року по 01 травня 2023 року у розмірі 50 978.15 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтавивід 09.08.2022 року (справа № 552/1858/22) , яке набрало законноїсили 18 квітня 2023 року,визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком, позивачем по справі. Також припинено стягнення з позивача аліментів на користь відповідача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 .

Цим рішенням суду, а також постановою Полтавського апеляційного суду, встановлено, що з січня 2022 року постійним місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 є його проживання разом із батьком за виключенням березня, квітня 2022 року, коли він тимчасово, у зв`язку з оголошенням воєнного стану перебував за кордоном разом з матір`ю.

З 09 травня 2022 року малолітній ОСОБА_3 за власним бажанням проживає з батьком, який займається його вихованням і матеріальним утриманням.

За змістомстатті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Відповідно до частини другоїстатті 197 Сімейного Кодексу Україниза позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд за передбаченихстаттею 197 СК Україниумов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Частиною першоюстатті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 зазначав, що з січня 2022 року син ОСОБА_3 проживає з ним, перебуває на його повному матеріальному утриманні, тому він не виплачував аліменти відповідачу ОСОБА_1 .

Відповідач , оскаржуючи рішення вказувала на те , що суд задовольняючи позовні вимоги , позбавив їх спільного з позивачем сина на отримання належних йому коштів у сумі 50 978,15 грн.

Та колегія суддів не може погодитись із таким твердженням апелянта , оскільки рішенням Київського районного суду м.Полтави від 09 серпні 2022 року, справа №552/1858/22, визначено місце проживання ОСОБА_3 , разом із батьком ОСОБА_2 , рішення набрало законної сили 18 квітня 2023 року.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішенням встановлено, що з січня 2022 року постійним місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 є його проживання разом із батьком ОСОБА_2 за виключенням березня , квітня 2022 року , коли він тимчасово , у зв`язку із оголошенням воєнного стану перебував за кордоном разом з матір`ю.

Скаржником не надано суду доказів , що свідчили б про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 , та вказували на проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю , у вказаний ОСОБА_2 період з січня 2022 року по 01 травня 2023 року.

Також , суд відхиляє і посилання ОСОБА_1 на те що задоволення позову про звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів за період з січня 2022 року по 01 травня 2023 року порушує права ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та не відповідає його інтересам.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ч.2 ст. 179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Оскільки починаючи з січня 2022 року спільний син сторін по справі проживав з позивачем , відповідно ОСОБА_2 забезпечував його у повному обсязі , що відповідачем ОСОБА_1 не спростовано , апеляційний суд вважає недоведеними аргументи скарги.

Окрім того скаржником зазначено , що той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти розпоряджається ними винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе , якщо отримувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.

З вищезазначеного встановлено , що аліменти стягуються на ім`я того із батьків з ким проживає дитина. Матеріалами справи підтверджується , що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з січня 2022 року проживає разом із батьком. Окрім того рішенням Київського районного суду міста Полтави від 09.08.2022 року визначено місце проживання ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_2 , за таких обставин безпідставними є аргументи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального права, адже дитина на утримання якої стягувались аліменти почала жити безпосередньо з їх платником, за таких обставин останній безумовно бере участь у забезпеченні дитини , та згідно ст. 180 СК України виконує батьківські обов`язки. Стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за період з 01 січня 2022 року по 01 травня 2023 року на користь ОСОБА_1 яка з січня 2022 року не проживає з сином не відповідає положенням сімейного законодавства та нормам матеріального права.

За таких обставин , наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Салашного Михайла Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 30 серпня 2023 року - залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А. Лобов