ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32214/23

Провадження № 22-ц/4820/793/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року (суддя Карплюк О. І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1533759 від 04.02.2021, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 , у розмірі 32800 грн та за договором позики № /1 від 23.02.2021, укладеним між ТОВ «Інфінанс» і ОСОБА_1 , у розмірі 55574,88 грн.

В обґрунтування вимог зазначало, що договори підписані з використанням відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідачка взяті на себе за договорами зобов`язання не виконала.

Право вимоги до ОСОБА_1 за вказаними договорами перейшло до товариства на підставі договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників на загальну суму 32800 грн і на підставі договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, укладеного з ТОВ «Інфінанс», акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників на загальну суму 55574,88 грн.

Тому позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 32800 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість основною сумою боргу, 22800 грн - заборгованість за відсотками; за договором позики у розмірі 55574,88 грн, з яких: 4999,88 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 50575 грн - сума заборгованості за відсотками, всього 88374,88 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість у сумі 88374,88 грн, а саме за кредитним договором, укладеним 04.02.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ «Лінеура Україна», у сумі 32800 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800 грн - сума заборгованості за відсотками; за договором, укладеним 23.02.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ «Інфінанс», у сумі 55574,88 грн, з яких: 4999,88 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 50575 грн - сума заборгованості за відсотками. Вирішено питання про судовий збір.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність судового рішення. Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення нею договорів, надання їй коштів, формування ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимоги до неї відповідно до частини 2 статті 517 ЦК України, наявності заборгованості за договорами та оплати ціни придбання права вимоги за договорами факторингу.

У відзиві ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін. Посилається на необґрунтованість доводів відповідачки.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що 04.02.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ «Лінеура Україна» був укладений договір № 1533759 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору сума кредиту складає 10000 грн, строк кредиту 30 днів з правом автопролонгації на загальний строк не більше 120 днів, стандартна та знижена процентна ставка становить 1,90% в день та 693,50% на рік.

23.02.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ «Інфінанс» був укладений договір позики № /1, відповідно до умов якого розмір кредиту становить 5000 грн, строк користування кредитом 6 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом (638,75% на рік) за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов договору.

Договір, акцепт оферти від 23.02.2021 на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансової позики № /1 від 23.02.2021, заявка-анкета № 3496651 від 23.02.2021 підписані відповідачкою з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

На підставі договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, укладеного між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором позики № /1 від 23.02.2021 на загальну суму 55574,88 грн, з яких: 4999,88 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 50575 грн - сума заборгованості за відсотками.

На підставі договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», акту прийому-передачі та витягу з реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1533759 від 04.02.2021 на загальну суму 32800 грн, з яких: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800 грн - сума заборгованості за процентами.

За розрахунком ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість відповідачки за кредитним договором № 1533759 від 04.02.2021 складає 32800 грн, у тому числі: 10000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22800 грн - сума заборгованості за процентами; за договором позики № від 23.02.2021 - 55574,88, у тому числі: 4999,88 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 50575 грн - сума заборгованості за відсотками.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК України).

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договори у справі підписані відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто він вважається укладеним у письмовій формі.

Використання для підписання договорів електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 31.08.2022 у справі № 280/4456/20, від 09.02.2023 справі № 640/7029/19).

У зв`язку з наведеним не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про недоведеність факту укладення договорів.

Крім того, відповідачка не спростувала доводи позивача про перерахування кредитних коштів на вказані нею банківські платіжні картки.

Наявність заборгованості за договорами, нарахованої відповідно до умов договору, підтверджується розрахунком позивача.

Доказів на спростування розміру заборгованості відповідачка не надала.

За змістом частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про нарахування відсотків з порушенням чинного законодавства та відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за договорами. Висновок суду про задоволення позову є правильним.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів оплати ціни придбання права вимоги за договорами факторингу, як на підставу для відмови в позові, не заслуговує на увагу, оскільки немає правового значення для вирішення справи.

Відповідно до пункти 1.2. договорів факторингу право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами акту прийому-передачі та реєстру боржників.

Отже, момент переходу права вимоги за договорами не пов`язаний зі сплатою фактором коштів на користь клієнта.

Апеляційний суд не погоджується з твердженням ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що вона має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання їй доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, оскільки такі докази надані до суду при пред`явленні позову.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 09 травня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта