РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/7791/23

провадження у справі №2/0285/190/24

07 травня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого - судді Помогаєва А.В.,

за участі: секретаря судового засідання Ковальчук М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області, про скасування обтяження на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив припинити обтяження в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: заборону на відчуження нерухомого майна, щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке встановлене 24.03.2006 Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, ОСБ 2943.

В обгрунтування позову посилається на наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 17.07.2001, державним актом на право приватної власності на землю та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

02.11.2023 позивач дізнався про заборону, накладену на вищезазначене майно Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою 24.03.2006 за повідомленням відділення Ощадного банку.

Кредити позивач не отримував.

Скасування обтяження у позасудовому порядку на теперішній час є неможливим.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Посилався на те, що ніколи не мав будь-якої заборгованості перед АТ "Державний ощадний банк України" та пов`язаними з ними установами. Особа ОСОБА_3 , зазначена як боржник за обтяженням та власник будинку, позивачу не відома.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Подав відзив на позовну заяву з запереченнями проти позову та проханням розглядати справу без його участі. Посилався на те, що АТ "Державний ощадний банк України" є неналежним відповідачем у справі, оскільки не вчиняли дій, які б порушили права позивача. Отже, саме державна нотаріальна контора має вносити відповідні зміни до реєстру та бути відповідачем у справі.

Звягельською (попередня назва - "Новоград-Волинська") державною нотаріальною конторою подано відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що згідно алфавітної книги обліку реєстрації заборон відчуження нерухомого та рухомого майна, а також арештів, накладених на таке майно судами, слідчими органами, і реєстрації зняття таких заборон та арештів з 1977 по 2010 роки та згідно реєстру Новоград-Волинської державної нотаріальної контори для реєстрації заборони (арештів) на будинки з 1990 року по 28 липня 2002 року наявний запис № 13 від 12 травня 1992 року про накладення обтяження на майно: « ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 50000 руб" на підставі повідомлення: «Нов-Волинський Сбанк».

У зв`язку зі спливом термінів зберігання матеріалів про накладання та зняття обтяжень, у тому числі у вигляді заборон, матеріали за 1992 рік знищені.

Щодо особи належного відповідача посилались на те, що у спорах про звільнення майна з-під арешту належним відповідачем є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 17.07.2001 (а.с. 13)

Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження №3010031, зареєстроване 24.03.2006 реєстратором Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі: "Повідомлення, б/н, ОСБ 2943"; дата виникнення: 12.05.1992 року; Об`єкт обтяження: будинок, адреса: АДРЕСА_1 .

З інформації, наданої нотаріальною конторою вбачається, що обтяження зареєстроване на підставі повідомлення Відділення Ощадного банку України №2943 в м. Новограді-Волинському від 12.05.1992.

Наказом Українського Республіканського банку від 02.01.1992 року за № 2-К, у відповідності зі Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31.12.1991 року за № 4, «Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР», з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в «Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України».

Розпорядженням № 106/99-рп Президента України від 20.05.1999 року та постановою №876 Кабінету міністрів України від 21.05.1999 року, «Державний спеціалізований комерційний ощадний банк України» перетворено у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».

З вищенаведеного слідує, що АТ ««Державний ощадний банк України» з моменту утворення та на теперішній час є державним банком та правонаступником відповідного банку, в інтересах якого накладено заборону, що відповідачем не спростовано.

Пунктом 134 Глави 6 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом № 18/5 Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року, яка втратила чинність на підставі наказу № 20/5 Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, передбачалось, що державний нотаріус за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладає заборону їх відчуження:

1)за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку;

2)при посвідченні договору довічного утримання;

3)при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

4)в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вищезазначеної інструкції, державні нотаріальні контори під час накладання обтяження у вигляді заборони на відчуження майна на підставі повідомлення установи банку, у тому числі у 1993 році, виконували виключно функцію реєстратора, тому державна нотаріальна контора не може бути відповідачем у даній справі.

Пунктом 9 частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що накладання та зняття заборон щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості, що підлягають державній реєстрації є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Пунктом 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

За таких обставин, суд визнає необгрунтованими заперечення представинка АТ "Державний ощадний банк України" проти того, що вони є належним відповідачем у справі.

Чинне на час виникнення спірної заборони законодавство передбачало реєстрацію заборон винятково на паперових носіях - в реєстрах для реєстрації заборон, з вчиненням відповідного запису в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.

Станом на дату реєстрації обтяження заборони в реєстрі, правові, економічні, організаційні засади системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав визначались Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" N 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон N 1952-IV).

З дати набрання чинності Законом №1952-IV, реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється виключно у випадках: 1) вчинення правочинів щодо нерухомого майна; 2) за заявою власника (володільця) нерухомого майна. При цьому, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Наказом Міністерства юстиції від 18.08.2004 N85/5 (далі - наказ Мін`юсту № 85/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2004 року за № 1020/9619 (наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства юстиції N 1844/5 від 14.12.2012) "Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України" (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції України №111/5 від 28.12.2006), з метою вдосконалення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, збереження та захисту даних, що містяться у ньому, підвищення рівня захисту майнових прав та інтересів громадян і юридичних осіб, а також профілактики злочинів проти власності, внесено зміни та доповнення до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 №31/5, зареєстрованого в Мін`юсті 10.06.1999 за №364/3657, виклавши його в новій редакції, та затверджено Інструкцію про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Згідно з пунктами 6, 7 наказу Мін`юсту від 18.08.2004 N85/5 установлено, що до припинення функціонування бази даних раніше створеного реєстру, у порядку, передбаченому пунктом 4 цього наказу, перевірка відсутності або наявності заборони відчуження та арештів об`єктів нерухомого майна здійснюється за допомогою баз даних раніше створеного та модернізованого реєстрів. Після повного перенесення бази даних раніше створеного реєстру до бази даних модернізованого реєстру державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України забезпечує довічне зберігання бази даних раніше створеного реєстру.

Відповідно до Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 №31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2004 року за №1020/9619, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон (пункт 1.1).

Держателем Реєстру заборон є Міністерство юстиції України, яке розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Реєстру заборон та забезпечує його функціонування (пункт 1.3).

Адміністратором Реєстру заборон є державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі заборон (пункт 1.4).

Реєстраторами Реєстру заборон є: державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають повний доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України та його регіональні філії.

Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є Реєстраторами, посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; вносять та вилучають записи до (з) Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна; отримують (видають) витяги з Реєстру заборон (пункт 1.5).

Таким чином, повідомлення відділення банку, зареєстроване у встановленому порядку, свідчить про необхідність погашення у визначений строк суми позики.

Заборона, вчинена на підставі цього повідомлення в порядку, який існував на час отримання позики та внесена нотаріусом в реєстр, відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те, що обмеження щодо нерухомого майна позивача продовжує діяти після спливу 32 років, незважаючи на відсутність відомостей про здійснення будь-яких дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу, відсутність вимог банку про погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що наявна спірна заборона не пов`язана з реальним забезпеченням зобов`язання.

Розбіжність у написанні адреси об`єкта нерухомості, щодо якого встановлена заборона "АДРЕСА_1..." та " АДРЕСА_3 " у документах нотаріальної контори, а також інформація про особу ОСОБА_3 , як боржника за обтяженням та власника будинку, що згідно правстановлюючого документу належить позивачу ОСОБА_1 , на думку суду, свідчить про помилкове внесення відомостей про обтяження до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

За таких обставин, зареєстрована заборона відчуження майна є суттєвим втручанням у здійснення права власності на належне позивачу майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, що є підставою зняття такої заборони.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд визнає обгрунтованими заперечення Звягельської державної нотаріальної контори проти звернення до них позовних вимог у даній справі, оскільки стороною у встановлених правовідносинах та належним відповідачем у спорі є особа, в інтересах якої зареєстровано обтяження майна, - банківська установа.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову до неналежного відповідача - Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Зняти обтяження, реєстраційний номер 3010031 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: заборону на відчуження нерухомого майна, щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлене 24.03.2006 року Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н, ОСБ 2943.

У задоволенні позовних вимог до Звягельської державної нотаріальної контори Житомирської області - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.05.2024.

Інформація про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г; ; МФО 324805

Відповідач 2: Звягельська державна нотаріальна контора Житомирської області, адреса: 11700, Житомирська обл., м. Звягель, вул. Івана Франка, 31; .

Суддя А.В. Помогаєв