Провадження № 2/161/3170/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Луцьк

у складі: головуючого судді Крупінської С.С.,

за участю секретаря судового засідання Федорової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), обгрунтовуючи вимоги тим, що 11.01.2022 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.10544830, відповідно до умов якого, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 .

07.11.2022 року у м.Луцьку відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «Mercedes», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2022 року, ОСОБА_1 визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі договору добровільного страхування був застрахований у позивача.

08.11.2022 року, власник транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 звернулась до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО № АМ.10544830, тому позивачем на підставі страхового акту № 23128/1 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 42756,30 грн. на рахунок СТО.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія за полісом ОСЦПВВНТЗ № АТ2699027, застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яке на вимогу позивача в порядку суброгації № 29239/23128/1 від 30.05.2023 здійснило на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплату з урахування зносу у розмірі 24111,27 гривень.

Враховуючи те, що страхова компанія у якій застрахована відповідачка здійснила сплату грошових коштів з урахуванням фізичного зносу, що не забезпечує повного відшкодування завданої шкоди, тому вважають, що відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у зв`язку з цим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 18645,03 грн. страхового відшкодування, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 07.06.2024 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

08.07.2024 року відповідач ОСОБА_1 подала суду відзив, в якому проти задоволення позовних вимог позивача заперечила, зазначивши, що зі змісту її полісу ОСЦПВВНТЗ № АТ/2699027 від 29.04.2022 року страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн., розмір франшизи -0 грн. З позовної заяви та страхового акту № 23128/1 вбачається, що розмір завданої шкоди майну ОСОБА_2 становить 42756,30 грн., тобто ця сума не виходить за межі страхового відшкодування її страхувальника ПАТ «НАСК «Оранта», тому вважає, що у неї відсутній обов`язок відшкодовувати шкоду в розмірі 18645,03 грн., а такий обов`язок покладається на страхову компанію, у якій вона застрахувала свою відповідальність, як власник наземного транспортного засобу, тобто ПАТ «НАСК «Оранта».

Представник позивача в судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відповідачки. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною другою даної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 11.01.2022 року між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.10544830, відповідно до умов якого, позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 .

07.11.2022 року о 09:21 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes Benz»,д.н.з. НОМЕР_2 в м.Луцьку по пр.Перемоги в напрямку вул.Клима Савури, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотрималась дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду, чим порушила вимоги п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2022 року у справі №161/16045/22, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.17-18).

У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за ст.124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 цивільна відповідальність якої застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту № АМ.10544830 від 11.01.2022 року (а.с.11).

08.11.2022 року власник транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку (а.с.19-20).

ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі страхового акту № 23128/1, враховуючи рахунок-фактуру № 00001811/01 від 18.11.2022 року, здійснила виплату страхового відшкодування на рахунок СТО в розмірі 42756,30 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 00086354 від 06.12.2022 року (а.с.21-24).

Цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_1 було застраховано в ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ2699027, яким було забезпечено автомобіль «Mercedes Benz»,д.н.з. НОМЕР_2 . Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну, - 130 000,00 грн., розмір франшизи - 0,00 (нуль) грн.Строк дії полісу до 28.04.2023 року (а.с.63)

У зв`зку з цим, 30.05.2023 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» з вимогою в порядку суброгації відшкодувати вказані кошти позивачу в розмірі 42756,30 грн. (а.с.31-34).

Так, згідно статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страховою виплатою є сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що ПАТ «НАСК «Оранта» повинно було здійснити виплату на суму 42756,30 грн. в межах визначеного в договорі страхування ліміту 130 000 грн., так як відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Листом від 22.12.2023 року № 09-02-17 ПАТ «НАСК «Оранта» повідомила позивача, що у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи Звіту експерта, який підтверджує розмір збитку пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , ПАТ «НАСК «Оранта» для підтвердження розміру збитку здійснила розрахунок в програмному комплексі «Audatex» з врахуванням зносу. При розрахунку розміру страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , а також положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майнам України № 1335/5/1159 від 27.07.2009 року (далі-Методика). Відповідно до п.7.38 Методики значення Е, (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує : 5 років- для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років- для інших легкових КТЗ. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е, приймається рівним 70%. Враховуючи, що строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 перевищує 7 років, то Е становить 55%. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування матеріальний збиток, завданий власнику даного транспортного засобу внаслідок пошкодження при ДТП, склав 24111,27 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 35848,82 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 24111,27 грн.)

Отже, відшкодуванню підлягає 18645,03 грн., яка розраховується наступним чином: 42756,30-24111,27=18645,03 грн.

Відповідно до довідки ПрАТ СК «ПЗУ Україна», ПАТ «СК «Оранта» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 24111,27 грн (а.с.33).

18.09.2023 року представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулась до ОСОБА_1 з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП в сумі 18645,03 грн., яка залишилася непогашеною, оскільки листом від 05.10.2023 року відповідачка не погодилась з вимогою, вважаючи, що відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страхувальника (а.с.60,61-62).

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація).

Аналогічне положення містить стаття 27 Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Отже, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування в порядку суброгації» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в порядку суброгації.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що винною у вчиненні ДТП є ОСОБА_1 , позивач має право вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 18645,03 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 993, 980,1194 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування в порядку суброгації» ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 18645 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот сорок п`ять) грн. 03 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем по справі є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул.Січових Стрільців, 40.

Відповідачем по справі є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП- невідомо.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська