Справа № 682/2027/24
Провадження № 2/682/802/2024
РІШЕННЯ
25 листопада 2024 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
за участі секретаря судового засідання Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (надалі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 640602 від 25.06.2021 року в сумі 46 792,26 грн, судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також витрат на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.06.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 640602 і відповідачу був наданий кредит в сумі 25 000 грн. строком до 25.06.2024 року під 188,00% річних.
28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОНКРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № 640602 від 25.06.2021 року.
Розмір заборгованості відповідача згідно з розрахунком заборгованості за кредитом станом на 12.08.2024 року становить 46 792,26 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредиту 18 908,6 грн.; заборгованості за відсотками 27 883,66 грн.
Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно з кредитним договором № 640602 від 25.06.2021, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість в розмірі 46 792,26 грн. за вищевказаним кредитним договором, судові витрати в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, яким просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами, позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25.06.2021 року між ТОВ «СЛОНКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 640602. Договір укладено в письмовій формі та власноручно підписаний споживачем.
На підставі п. 1.2 договору товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 9.8 договору, підписуючи цей договір, споживач, зокрема, підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була у чіткій та зрозумілій формі надана інформація стосовно укладення договору, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ».
Пунктом 1.3 договору встановлена сума кредиту 25 000,00 грн. Строк кредиту 1096 днів, з кінцевим терміном повернення 25 червня 2024 року (включно) (п.1.4 договору).
Згідно з п. 1.5 договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 188,00% річних (п.1.7 договору).
Договором передбачено, що нарахування процентів здійснюється в межах строку, визначеного п. 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом (п. 3.1). Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (п. 3.2 договору).
Пунктом 4.4 договору встановлений обов`язок споживача у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності), та інші платежі, передбачені договором.
Викладене також підтверджується заявою-анкетою від 25.06.2021 року, паспортом споживчого кредиту від 25.06.2021 року, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит власноручно підписаними споживачем.
28 серпня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОНКРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло право вимоги за кредитним договором № 640602 від 25.06.2021 року.
Згідно з витягом з додатку до договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, сформованого станом на 25 червня 2024 року, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 640602 від 25.06.2021 року у розмірі 46 792,26 грн, з яких 18 908,60 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 27 883,66 грн. сума заборгованості за відсотками.
Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в нього заборгованості в розмірі 46 792,26 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти.
Зі ст. 1050ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно зі ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 527ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що строк виконання зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованості в загальному розмірі 46 792,26 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідачем кредитна заборгованість належними та допустимим доказами не спростована.
Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає вимоги позивача про стягнення загальної кредитної заборгованості в розмірі 46 792,26 грн. обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в цій частині та стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн.
У відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Положеннями ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., суд приймає до уваги викладене нижче.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Тому суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому суд вважає за необхідне зменшити суму стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 грн. витрат на правову допомогу. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та 3 000 гривень - витрати на правову допомогу.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя Маршал І. М.