ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

за участю секретаря Кавунець А.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом Кредитна спілка «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року голова правління Кредитної спілки «СуперКредит» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7 635,82 гривень. Також позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 3 028,00 гривень та витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 2 450,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.11.2013 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № СК-30/0113/13/40/20 про надання коштів у позику, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 12 000,00 гривень, однак відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Представник позивача, через систему «Електронний суд», направила заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач надав суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, що визначені ст. 257 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 листопада 2013 року між Кредитною спілкою «СуперКредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір кредитної лінії № СК-30/0113/13/40/20, згідно якого відповідач отримав фінансовий кредит в сумі 12 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього договору.

21.11.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір про транш №1 Кредитного договору, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 12 000,00 грн., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 склала 12 000,00 грн.

Відповідно до п.3.1. Договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача.

Позивач виконав умови договору та надав позичальнику кредит в сумі 12 000,00 грн., що підтверджується заявою відповідача від 21.11.2013 року та видатковим касовим ордером від 21.11.2013 року.

Водночас, позивачем та позичальником у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам.

Відповідно до п.3.2. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку шістдесят шість процентів річних. Тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п.п.9 п.2.4 Кредитного договору позичальник зобов`язаний проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту щомісяця не пізніше двадцять п`ятого числа, вказаного в додатковому договорі, а також сумами не меншими, ніж вказані в Додатковому договорі.

Відповідно до п.3.5 Договору сторони домовилися, що строк позовної давності за цим Договором складає 10 (десять) років. Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів та пені.

Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії № СК-30/0113/13/40/20 про надання коштів у позику від 21.11.2013 року, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 6 595,27 грн., з яких: 2 333,43 грн. - сума заборгованості по сплаті тіла станом на 21.11.2019 року; 1 120,53 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 05.06.2015 року по 21.11.2016 року; 3 141,31 грн. - сума заборгованості по сплаті пені за період з 18.09.2015 року по 21.11.2016 року.

З розрахунку інфляційних втрат від простроченої суми по Кредитному договору кредитної лінії, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем в цій частині складає 1 040,55 грн., з яких: 729,70 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 22.11.2016 року по 21.11.2019 року; 210,00 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 22.11.2016 року по 21.11.2019 року; 100,85 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 22.11.2016 року по 21.11.2019 року.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Разом з тим, відповідачем заявлено вимогу про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що відповідно до додаткового договору № 1 строк дії договору становить з 21.11.2013 року по 21.11.2016 року.

Отже, з 21.11.2016 року виникла заборгованість зі сплати кредиту, оскільки відповідач дійсно не погашав кредит протягом цих трьох років.

Позивачем до матеріалів позову не долучено доказів звернення до відповідача з вимогою про погашення боргу саме з 21.11.2016.

Крім цього, позивачем нарахована пеня за період з 19.09.2015 по 21.11.2016, що перевищує 12 місяців до звернення до суду.

Також, позивачем, пропущено строки звернення до суду щодо стягнення заборгованості по сплаті тіла кредиту, розрахованого станом на 21.11.2019, відсотків, які розраховані позивачем станом на 21.11.2016 та інфляційних витрат, розрахованих за період з 22.11.2016 по 21.11.2019.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення пені, неустойки).

Отже, аналіз норм ст. 266 ЦК України, частини 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки, пені, обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З урахуванням викладеного, суд вважає наявні підстави вважати, що слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності в один рік до вимог позивача щодо стягнення пені в сумі 3 141,31 гривень, що розрахована за період з 18.09.2025 по 21.11.2016.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Кредитна спілка «СуперКредит» пропустила строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом щодо усіх заявлених вимог, що згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України є самостійною і достатньою підставою для відмови у позові.

У своїй заяві по суті справи позивач не ставив питання про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні даного позову Кредитної спілки «СуперКредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст. 257, 261-262, 267 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Кредитна спілка «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М.Ковалевська