ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10528/24

Провадження № 22-ц/4820/1522/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Чевилюк З.А. від 19 червня 2024 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2023 року у справі №686/11317/22, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2022 року і до досягнення нею повноліття.

Відповідач працевлаштований у Республіці Польща, працює у міжнародній польській транспортній компанії Profisped Andatrans SP.Z O.O., має можливість сплачувати аліменти, однак належно своїх обов`язків не виконує.

01.03.2024 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №74312632 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа від 23.02.2024 року у справі №686/11317/22.

Згідно довідки-розрахунку Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому від 11.04.2024 року в платника аліментів існувала заборгованість по аліментах за 2022 рік в сумі 54280,77 грн.

Ця заборгованість була сплачена боржником лише 08.04.2024 року, тому наявні підстави для стягнення пені за ст. 196 СК України в розмірі 54280,76 грн. (не більше 100% боргу по аліментах) та згідно ст. 625 ЦК України 5291 грн. інфляційних втрат і 2428,79 грн. 3% річних, які позивачка просила стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.062024 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню 54280,77 грн. за несплату аліментів, 5291,00 грн. інфляційні, 2428,79 грн.-3% річних. Стягнуто з ОСОБА_2 1211,20 грн. судового збору в дохід держави.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.07.2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в задоволенні позову, додаткове рішення також скасувати і відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат. Вважає, що проведений позивачкою розрахунок пені, з якими погодився суд першої інстанції, є неправильним цей розрахунок неможливо перевірити, оскільки судом не визначено кількість днів прострочення за кожним платежем. Судом не враховано, що ОСОБА_2 надавав матеріальну допомогу, зокрема, придбавав дитячі речі. Передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, врегульованих сімейним законодавством. Щодо додаткового рішення, то позивачка до закінчення судових дебатів не зробила заяву про надання доказів щодо витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення, також судом не враховано складність справи, кваліфікацію та досвід адвоката, фінансовий стан ОСОБА_1 . У договорі про правову допомогу відсутні умови щодо фіксованого розміру гонорару, нема детального опису робіт, проведених адвокатом в даній справі.

У відзиві ОСОБА_1 просить рішення та додаткове рішення суду залишити без змін, апеляційні скарги - без задоволення як безпідставні.

В засіданні апеляційного суду представниця апелянта підтримала апеляційні скарги з викладених у них мотивів.

Представник позивачки просив відхилити апеляційні скарги як безпідставні.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід частково скасувати, а додаткове рішення - змінити.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18.10.2023 року у справі №686/11317/22, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.06.2022 року і до досягнення нею повноліття.

Відповідач працевлаштований у Республіці Польща, у міжнародній транспортній компанії Profisped Andatrans SP.Z O.O.

Згідно декларації про доходи ОСОБА_2 за 2022 рік на території Польщі йому було нараховано заробітну плату в розмірі 85300,04 злотих.

В липні 2022 року, серпні 2022 року, вересні 2022 року, грудні 2022 року ОСОБА_2 добровільно частково сплатив аліменти в розмірі 7220 грн., 7500 грн., 3750 грн., 3900 грн., відповідно.

01.03.2024 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №74312632 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа від 23.02.2024 року у справі №686/11317/22.

Згідно довідки-розрахунку Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому від 11.04.2024 року в платника аліментів існувала заборгованість станом на 11.04.2024 року 12915,96 грн., заборгованість по аліментах на грудень 2022 року становила 54280,77 грн.

08.04.2024 року в межах виконавчого провадження на рахунок позивача відповідачем перераховано 77687,25 грн. на погашення боргу по аліментах.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по аліментах за 2022 рік становила 54280,77 грн. і сплачена лише 08.04.2024 року, тому наявні підстави для стягнення пені за ст. 196 СК України в розмірі 54280,76 грн. (не більше 100% боргу по аліментах) та згідно ст. 625 ЦК України 5291 грн. інфляційних втрат і 2428,79 грн. 3% річних.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Проте з висновками суду не можна погодитися в повному обсязі, зважаючи на таке.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що відповідач не спростував презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості, а надання матеріальної допомоги в інший спосіб, ніж сплата аліментів, не скасовує обов`язок їх сплати, а отже, є підстави для стягнення пені за прострочення аліментів.

Великою Палатою Верховного суду у правовому висновку, викладеному у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц роз`яснено порядок розрахунку аліментів у разі їх прострочення: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1%. Тобто, заборгованість за місяць помножено на кількість днів заборгованості помножено на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становитиме місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Як пояснив представник позивачки в апеляційному суді, пеня розрахована на дату звернення з позовом (16.04.2024 року), при цьому розрахунок пені здійснено в межах 100 днів прострочення за кожним простроченим щомісячним платежем, що не відповідає наведеним вище вимогам щодо розрахунку.

Згідно з встановленою методикою пеня за прострочення аліментів за червень 2022 року складає 56189,10 грн. (за період з 01.07.2022 року по 07.04.2024 року - 647 днів прострочення х 8684,56 грн. заборгованості х 1%);

за липень 2022 року - 25303,43 грн. (за період з 01.08.2022 року по 07.04.2024 року 616 днів прострочення х 4107,70 грн. заборгованості х 1%);

за серпень 2022 року - 22392,05 грн. (з 01.09.2022 року по 07.04.2024 року 585 днів прострочення х 3827,70 грн. заборгованості х 1%);

за вересень 2022 року - 42056,23 грн. (з 01.10.2022 року по 07.04.2024 року 555 днів прострочення х 7577,70 грн. заборгованості х 1%);

за жовтень 2022 року - 59357,15 грн. (з 01.11.2022 року по 07.04.2024 року 524 дні прострочення х 11327,70 грн. заборгованості х 1%);

за листопад 2022 року - 55958,84 грн. (з 01.12.2022 року по 07.04.2024 року 494 дні прострочення х11327,70 грн. заборгованості х 1 %);

за грудень 2022 року - 34390 грн. (з 01.12.2022 року по 07.04.2024 року 463 дні прострочення х 7427,70 грн. заборгованості х 1%);

Всього пеня за прострочення аліментів за 2022 рік складає 295647,05 грн., але з врахуванням норми ч. 1 ст. 196 СК України щодо обмеження розміру неустойки 100 % заборгованості, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув 54280,77 грн. пені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині.

Разом з тим, передбачена ст. 625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини сторін у цій справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, який є спеціальним законом, що чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у виді пені (неустойки) (ст. 196 СК України).

За загальним правилом спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами.

Застосування ст. 625 ЦК України і нарахування штрафних фінансових санкцій у виді інфляційних втрат і 3% річних на суму заборгованості з оплати аліментів не відповідають вимогам спеціального законодавства. Окрім того, в самій статті 625 ЦК України зазначена можливість її застосування лише у разі, якщо законом чи договором не передбачений інший розмір санкцій.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.11.2020 року у справі №727/10270/18 та у постанові від 19.09.2019 року у справі №235/4359/16-ц.

З огляду на вказане, рішення суду в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів, підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в позові.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо скасування додаткового рішення, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позовна заява містить повідомлення про намір подати докази на підтвердження понесених судових витрат у суді першої інстанції протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Згідно з договором, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Прядуном Р.В. 15.04.2024 року та додатковим договором до нього від 15.04.2024 року, актом приймання-передачі послуг від 19.06.2024 року та квитанції від 16.04.2024 року, позивачці надано та оплачено нею послуги адвоката на суму 5000 грн. в суді першої інстанції.

Розмір правничої допомоги, заявленої позивачем до відшкодування в суді першої інстанції, відповідає складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг.

Водночас пропорційно до задоволеної частини позову (87,55%) слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4377,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу, відтак додаткове рішення від 02.07.2024 року слід змінити.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати, які підлягали сплаті при подачі позовної заяви з врахуванням часткового задоволення позову (87,55 %) в сумі 1060,41 грн.

Пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги (12,45%) слід компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2 226,19 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2024 року в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат скасувати, в частині розподілу судових витрат змінити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 3% річних та інфляційних втрат відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1060,41 грн. судового збору в дохід держави.

В решті рішення залишити без змін.

Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 4377,50 грн. понесених судових витрат на правничу допомогу.

Компенсувати за рахунок держави на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 226,19 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова

А.М. Костенко