08 травня 2024 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Керуюча компанія Житломкомсервіс «Наш Дім» про порушення законодавства про захист прав споживачів, звернення громадян та інше,-
01.04.2024 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначив, що 08.11.2023 року він звернувся до відповідача із заявою про надання згоди та дозволу на реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_1 щодо утворення окремої вхідної групи. Також із заявою від 15.11.2023 року про надання копії технічного паспорту будинку АДРЕСА_2 за вищевказаною адресою. Крім того, із заявою про надання екземпляру технічного паспорту будинку АДРЕСА_3 . 25.12.2023 року звернувся до відповідача зі скаргою про незадоволення якістю надання послуг, бездіяльність та неналежне виконання. Але відповідач правопорушно не надав йому витребувані документи, а також відповіді з жодними поясненнями щодо вмотивованої чинними нормами причини відмови у чинні строки. У зв`язку з чим, просить зобов`язати відповідача надати відповіді по суті за зазначеними заявами та скаргою.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Заяви та клопотання сторін.
Заяв та клопотань по справі не надійшло.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08.04.2024 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі„ розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що позивач є співвласником квартири
Згідно відповіді виконавчого комітету Гірницької міської ради від 20.02.2012 року на звернення ОСОБА_1 повідомлено, що ОСББ утворюється виключно для обслуговування, ремонту та реконструкції жилого будинку та утримання прибудинкової території за кошти членів об`єднання. Квартиру утримувати в належному стані власник квартири повинен за власний рахунок. Всі члени об`єднання мають однакові права та обов`язки. Заяви ОСОБА_1 передані голові правління ОСББ ОСОБА_2 особисто.
Згідно листа ПП «Керуюча компанія житлокомсервіс «Наш Дім» № 68 від 24.02.2021 року на ім`я міського голови Курахівської міської ради, повідомлено, що на звернення ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , до Урядової гарячої лінії з питання щодо отримання письмового роз`яснення з чого полягає послуга з управління будинком за вищезазначеною адресою, було надано роз`яснення та надано перелік послуг, періодичності та строків надання послуг.
08.11.2023 року ОСОБА_6 звернувся із заявою до ПП «Керуюча компанія житлокомсервіс «Наш Дім» про надання згоди та дозволу на реконструкцію квартири за адресою: АДРЕСА_1 щодо утворення окремої вхідної групи.
15.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПП «Керуюча компанія житлокомсервіс «Наш Дім» про надання копії технічного паспорту будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
25.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до ПП «Керуюча компанія житлокомсервіс «Наш Дім» зі скаргою про незадоволення якістю надання послуг, бездіяльність та неналежне виконання.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 5 Закон України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Згідно із ст. 1 Законом України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Отже, судом встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_7 .
ПП «Керуюча компанія житлокомсервіс «Наш Дім» здійснює управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 , що вбачається з листування між сторонами.
Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом, передбаченим вищевказаними правовими нормами та звернувся до відповідача із заявами про надання інформації у вигляді копії документів та надання згоди та дозволу на реконструкцію квартири щодо утворення окремої вхідної групи.
Разом з тим, підтвердження отримання заяви відповідачем містить лише заява від 08.11.2023 року, оскільки має відбиток печатки ПП «Керуюча компанія житлокомсервіс «Наш Дім». Інші заяви позивача, а також скарга не мають підтвердження отримання відповідачем.
Отже, відповідач отримав заяву позивача від 08.11.2023 року, але письмової відповіді на заяву в порушення вимог ст.ст. 15, 20 Закону України «Про звернення громадян», не надав в строки, встановлені зазначеною вище правовою нормою, чим порушило право позивача на інформацію.
Заявлені позивачем обставини та підстави позову обґрунтовані належними доказами, а обраний ним спосіб захисту порушеного його права є ефективним для відновлення цього права, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині зобов`язання відповідача надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 року.
Розподіл судових витрат між сторонами.
У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що при звернені до суду позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, позивач від сплати судового збору звільнений як особа з інвалідністю ІІ групи, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 403 грн. 73 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5,12, 13, 78, 81,141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Зобов`язати Приватне підприємство «Керуюча компанія Житломкомсервіс «Наш Дім» надати відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08.11.2023 року.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст рішення було складено та підписано 08.05.2024 року.
Суддя