ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кощеєв Віталій Михайлович, на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі номер 202/20968/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та визнати в порядку поділу майна за нею, ОСОБА_1 , право власності на частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати в порядку поділу майна за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

В січні 2024 року відповідач ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом про поділ майна подружжя до ОСОБА_1 , у якому просив суд визнати за ним право власності на частину автомобіля NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2488 см куб., VIN: НОМЕР_1 , та розділити вказаний автомобіль, залишивши його у власності ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 на його, ОСОБА_2 , користь грошову компенсацію вартості частки автомобіля у сумі 366140,50 грн; визнати квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 21,8 кв. м., житловою площею 12,2 кв. м., яка складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 кухня, 4 санвузол, 5 кладова, І балкон, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та поділити її, а саме визнати за ним, ОСОБА_2 , право власності на частину вказаної квартири.

17.01.2024 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення зустрічного позову.

Заяву обґрунтовано тим, що під час конфлікту з ОСОБА_1 остання погрожувала йому, що позбавиться майна, а враховуючи, що вона є титульним власником спірного майна, з метою недопущення його відчуження ОСОБА_1 , що зробить неможливим або ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення зустрічного позову, то вважає необхідним заборонити будь-яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_2 та автомобілю NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2488 см куб., VIN: НОМЕР_1 , у будь-який спосіб, а також на реєстрацію виникнення, переходу, припинення речових прав на вказані квартиру та автомобіль, про що і просив суд.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №202/20968/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження:

автомобілю NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2488 см. куб., VIN: НОМЕР_1 ;

квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 01).

Залучено ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кощеєв В.М., подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2024 року у справі №202/20968/23 про забезпечення позову, скасувати заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі №202/20968/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

Доводами апеляційної скарги наведено, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суду судом не були з`ясовані всі обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвалу винесено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Єдиним аргументом заявника щодо необхідності вжиття заходів щодо забезпечення позову та обмеження прав і інтересів титульного володільця майна ОСОБА_2 зазначив конфлікт з дружиною, з якою перебуває в процесі розірвання шлюбу та поділу майна, а також погрози дружини позбутися спірного майна.

Судом також було встановлено, що на момент розгляду клопотання про забезпечення позову та винесення оскаржуваної ухвали від 18.01.2024 року у справі №202/20968/23, спірна квартира АДРЕСА_2 належала іншій особі ОСОБА_3 . Не зважаючи на це, суд наклав заборону на відчуження квартири, що належить іншій особі, не відповідачеві, та безпідставно обмежив права та інтереси сторонньої особи - ОСОБА_3 , який не є стороною спору між подружжям. Тому є помилковим накладення арешту на майно особи, яка не є відповідачем у цій справі. Це є грубим порушенням процесуальних норм. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.02.2021 року у справі №755/5333/20.

Крім того, вказана квартира була особистою приватною власністю ОСОБА_1 , що особисто підтвердив своєю заявою ОСОБА_2 , справжність підпису, на якій засвідчено 20.01.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кир`як С.А., зареєстровано в реєстрі за №77, тому й додаткових погоджень на розпорядження цією квартирою ОСОБА_1 не вимагалося.

Ані правочин з придбання спірної квартири ОСОБА_1 , ані правочин з продажу спірної квартири ОСОБА_1 не оспорюється, правочини не визнані недійсними, спірна квартира не витребовується з володіння ОСОБА_3 . З огляду на це можна поставити під сумнів те, чи дійсно між сторонами: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник спір щодо цього майна.

ОСОБА_2 , серед іншого, заявлена вимога про визнання за ним права власності на частину автомобіля NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2488 см куб., VIN: НОМЕР_1 , та про поділ вказаного автомобілю, залишивши його у власності ОСОБА_1 , та стягнення з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію вартості частки автомобіля у сумі 366140,50 грн. Тобто, ОСОБА_2 в даному випадку цікавить саме грошова компенсація половини вартості автомобіля, а ніяк не ціле авто.

Судом першої інстанції без врахування та оцінки співмірності заявлених вимог задоволено клопотання позивача за зустрічним позовом в повному обсязі, та накладено арешт на автомобіль, а саме на відчуження автомобілю, а не на грошові кошти, якими теоретично ОСОБА_1 могла б компенсувати вартість частини авто у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині.

Приймаючи рішення про задоволення зави про забезпечення позову, суд не звернув увагу на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах: від 24 лютого 2021 року у справі №755/5333/20, від 29 липня 2021 року у справі №759/9585/20 та від 11 серпня 2021 року у справі №309/3838/17.

Від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сидоренко О.А., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2024 року у справі №202/20968/23 про забезпечення позову.

Вважає, що ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2024 року є повністю законною та обґрунтованою, а подана апеляційна скарга є безпідставною та не підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 не уповноважена діяти в інтересах ОСОБА_3 , а отже апеляційну скаргу у випадку порушення його прав, має подавати саме він.

Щодо заяви ОСОБА_2 , засвідченої 20.01.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кир`як С.А., зареєстровано в реєстрі за №77, зазначає, що про дану заяву ОСОБА_2 стало відомо тільки в процесі розгляду справи. В суд першої інстанції було подано відповідне клопотання про витребування матеріалів нотаріальної справи щодо укладення правочину з купівлі квартири АДРЕСА_2 . Після надходження матеріалів ОСОБА_2 буде подано уточнену позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України вже з врахуванням обставин, які стали відомі щодо спірної квартири (як то про визнання правочину недійсним чи інше).

Як вбачається з обставин справи, знайшли своє підтвердження доводи заявника про те, що ОСОБА_1 може вчинити дії щодо відчуження спірного майна, які вона вже фактично і вчинила 28.11.2023 року.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кощеєв В.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 71).

В судове засідання апеляційного суду третя особа ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 71).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що в інформаційній довідці №362351208 від 18.01.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом вказано, що 28.11.2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2023 року, серія та номер 6412, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., зареєстроване за ОСОБА_3 (а.с. 38).

З відповіді ТСЦ МВС №1249 від 12.09.2023 року вбачається, що автомобіль NISSAN ROGUE, 2017 року випуску, об`єм двигуна 2488 см куб., VIN: НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2022 року, укладеного у суб`єкта господарювання ТОВ «ТОП АВТО ТРЕЙД», 15.11.2022 року зареєстрований за ОСОБА_1 (а.с. 39-41).

Задовольняючи вимоги заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заяви та наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки

позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог.

Судом встановлено, що 28.11.2023 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 28.11.2023 року, серія та номер 6412, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златовою Н.А., зареєстроване за ОСОБА_3 .

З наведеного вбачається, що зазначене нерухоме майно вибуло зі власності ОСОБА_1 .

Обставини, що викладені у заяві про забезпечення позову в частині вжиття заходів забезпечення позову стосовно квартири АДРЕСА_2 не обґрунтовують необхідності у застосуванні засобів забезпечення позову у вигляді встановлення заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження на нерухомого майна, яке є предметом спору. Заява не містить належного обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 .

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову в частині встановлення заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_2 не взяв до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову в частині встановлення заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_2 .

Щодо залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 , апеляційний суд виходить з наступного.

Приписами ч. 3 ст. 53 ЦПК України регламентовано, що, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України наведено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом встановлено, що рішення суду може вплинути на права ОСОБА_3 , який станом на 18.01.2024 року є власником квартири АДРЕСА_2 , яка є предметом спору.

Разом із тим, ч. 1 ст. 353 ЦПК України не передбачена можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про залучення до участі у справі третьої особи.

Отже, ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в

частині залучення ОСОБА_3 до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення в частині встановлення заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_2 з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кощеєв Віталій Михайлович, задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в частині задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони відчуження квартири скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі номер 202/20968/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , в частині заборони ОСОБА_1 та іншим особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_2 відмовити.

В іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Суддя: