УХВАЛА

26 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 758/14709/21

провадження № 61-15353ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр Головного Сервісного Центра в місті Києві про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину майна,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року представник Пугачов Є. К., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року.

Касаційна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до приписів пункту 5 частини другої статі 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно з приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Подана касаційна заява не містить підстав касаційного оскарження, їх нормативно-правового обґрунтування. Узагальнені посилання на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права не є належним виконанням пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України.

За змістом пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на імперативну вказівку процесуального закону подана касаційна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення касаційної скарги не позбавляє особу на повторне звернення до суду з касаційною скаргою.

Керуючись статтями 261, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Регіональний сервісний центр Головного Сервісного Центра в місті Києві про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину майна.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя І. В. Литвиненко