№ 207/5007/24
№ 2-о/207/106/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Бушанської О.В.

при секретарі Сердюк В.О.,

за участю заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу

за заявою ОСОБА_1 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область

заінтересована особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дербіна Регіна Євгенівна, м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт її спільного проживання з ОСОБА_2 на момент смерті останньої тобто на 11.11.2002.

Вказана заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці - ОСОБА_2 . 10.07.2024 заявниця звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського районного округу Дербіної Р.Є. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою приватного виконавця Новіковій Н.О. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що факт спільного проживання спадкоємця та спадкодавця на момент смерті ОСОБА_2 не підтверджується.

Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем необхідно заявниці для реалізації права на оформлення спадкового майна.

Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.09.2024 відкрито провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 02.10.2024 на 13 годин 30 хвилин.

Ухвалою суду від 02.10.2024 закрито підготовче засідання у даній справі; призначено справу до розгляду на 25.10.2024 на 13 годин 30 хвилин; задоволено клопотання заявника про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

25.10.2024 розгляд справи відкладено до 15.11.2024 на 13:00 годин.

15.11.2024 у судове засідання з`явилась заявниця ОСОБА_1 , яка надала відповідні пояснення.

Заінтересована особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дербіна Регіна Євгенівна у судове засідання не з`явилась, у поданій заяві просить розглянути справу за її відсутністю.

Заявниця не заперечувала проти розгляду справи за відсутністю приватного нотаріуса Дербіної Р.Є.

Суд вважає, що неявка заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи по суті, тому вважає за можливе розглянути справу за її відсутністю.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 25.08.1950; свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 від 20.06.1965; свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 11.11.2002.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №1667-С від 30.12.1997 квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77613938 від 10.07.2024 свідчить про те, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи, спадкодавець ОСОБА_2 .

06.08.2024 приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дербіної Р.Є. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю інформації про спільне місце реєстрації та проживання на день смерті спадкодавця з її дочкою ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою ст.293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Частиною першою ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України (в редакції на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї (п.3.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (п.3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За приписами ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , яка постійно проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , померлої приблизно 21 рік тому. На момент смерті ОСОБА_2 , проживала разом з донькою ОСОБА_1 та зятем ОСОБА_6 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 та була знайома з її матір`ю ОСОБА_2 , яка померла десь 22 роки тому. ОСОБА_1 з моменту заселення будинку та на момент смерті матері проживала разом з нею.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із заявником ОСОБА_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів; метою встановлення факту спільного постійного проживання є необхідність реалізації права заявника на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Керуючись ст. 12, 81, 264, 265, 293, 315352, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округ Дербіна Регіна Євгенівна, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з її матір`ю - спадкодавцем ОСОБА_2 на момент смерті останньої тобто на 11.11.2002.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.11.2024

Суддя О.В.Бушанська