Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №439/1024/24

Провадження № 2/439/365/24

11 вересня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ухвалив таке рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Бродівського районного суду Львівської області зі позовними вимогами до відповідача: ОСОБА_1 , в яких просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованість за договорами кредиту № від 15 вересня 2020 року та №74651966 від 19 лютого 2022 року в розмірі 18 057 (вісімнадцять тисяч п`ятдесят сім)гривень 68 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що 15 вересня 2020 року між ОСОБА_1 , як боржником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр Фінансових Рішень»«, як кредитором, було укладено договір кредиту №, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором кредиту кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 13 771 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят одна)гривня 04 копійок., з яких: 7 627(сім тисяч шістсот двадцять сім) гривень 04 копійки заборгованості за тілом кредиту, 61 копійка заборгованості за відсотками та 6 144(шість тисяч сто сорок чотири) гривня 23 копійок прострочених платежів за комісію.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: від 15 вересня 2020 року за договором факторингу №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року перейшло до АТ «Таскомбанк», а 08.11.2023 року за договором факторингу № НІ/11/11-ф перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Крім того, 19 лютого 2022 року між ОСОБА_1 , як боржником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів», як кредитором, було укладено договір кредиту № 74651966, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором кредиту кредитор виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися грошовими коштами на умовах, передбачених Договором та в межах обумовленого предмета договору. Проте відповідач, який зобов`язався повернути кредитні кошти, не надав своєчасно кредитору грошові кошти для погашення заборгованості за борговим зобов`язанням.

Позивач мотивує, що взяті на себе зобов`язання за Договором відповідач належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 4 285 (чотири тисячі двісті вісімдесят п`ять)гривня 80 копійок., з яких: 3 600(три тисячі шістсот) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту, 685 (шістсот вісімдесят п`ять) гривень 80 копійок заборгованості за відсотками.

Позивач акцентує, що право грошової вимоги за договором позики за номером: 74651966 від 19 лютого 2022 року за договором факторингу перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»». Отже, саме позивач є належним стягувачем за вищевказаним кредитним договором.

Відтак, позивач із метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договорами кредиту за № від 15 вересня 2020 року та №74651966 від 19 лютого 2022 року.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

02 травня 2024 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Позивач у судове засідання участь свого представника не забезпечив. Від представника позивача: ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Водночас, не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 Цивільного процесуального кодексу України.

За правилами норми частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 15 вересня 2020 року ОСОБА_1 як боржником та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр Фінансових Рішень» як кредитором було укладено договір кредиту за №, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору позики від 15 вересня 2020 року(а.с. 8-10).

Крім того, 19 лютого 2022 року ОСОБА_1 як боржником та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» як кредитором було укладено договір за №74651966, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується наданою суду на дослідження копією договору позики від 19 лютого 2022 року (а.с. 26-28).

07.10.2016 року за договором про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр Фінансових Рішень» перейшло до АТ «Таскомбанк», а 08.11.2023 року за договором факторингу № НІ/11/11-ф перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» щодо договору кредиту за № від 15 вересня 2020 року. (а.с.16-21)

Також, 14.06.2021 року право вимоги відповідно до договору факторингу №14/06/21 щодо договору кредиту за номером 74651966 від 19 лютого 2022 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». (а.с.29-34)

Окрім цього, позивачем надано суду на дослідження розрахунки заборгованості за договором кредиту за номером: від 15 вересня 2020 року та 74651966 від 19 лютого 2022 року (а.с.15, 35).

Мотиви суду.

Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами.

За нормативними правилами статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Виходячи зі змісту статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Разом із цим, нормою статті 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Нормою частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України акцентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Імперативними приписами частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Нормативними положеннями статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається із доказів у справі, 15 вересня 2020 року між ОСОБА_1 , як боржником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр Фінансових Рішень», як кредитором, було укладено договір споживчого кредиту за номером: , відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умовами про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставила електронний підпис.

У свою чергу, позивач надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців у розмірі, передбаченому договором, у повному обсязі, які отримав ОСОБА_1 .

07.10.2016 року за договором про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Центр Фінансових Рішень» перейшло до АТ «Таскомбанк», а 08.11.2023 року за договором факторингу № НІ/11/11-ф перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Також, 19 лютого 2022 року ОСОБА_1 як боржником та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» як кредитором було укладено договір за № 74651966, відповідно до якого боржник погодився з усіма його істотними умовами, зокрема й умови про порядок повернення, строк повернення та оплату за користування грошовими коштами, про що власноруч поставив електронний цифровий підпис, із урахуванням вимог Закону України «Про електронну комерцію».

У свою чергу, позивач надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 30 днів у розмірі, передбаченому договором, у повному обсязі, які отримала ОСОБА_1

14.06.2021 року право вимоги відповідно до договору факторингу №14/06/21 щодо договору кредиту № 74651966 від 19 лютого 2022 року перейшло до позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

Суд приходить до переконання, що оскільки кредиторами своєчасно та в повному обсязі виконано свої зобов`язання за Договорами кредиту перед відповідачем, у свою чергу відповідачем не виконано зобов`язання по поверненню кредитів, тому позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитами, підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо стягнення прострочених платежів за комісією.

15 вересня 2020 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень»» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №, умовами якого передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено в розділі 3 «Графік платежів загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору. Переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту, у договорі не зазначено.

Якщо у кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такої ж правозастосовної позиції дотримується Верховний Суд у своїй Постанові від 6 листопада 2023 року по справі №204/224/21,

Тому, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволені вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», у частині стягнення платежів за комісією.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Судом встановлено, що позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача: ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви на рахунок позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 57 копійок.

На підставі статей 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» заборгованість за договорам позики № від 15 вересня 2020 року та №74651966 від 19 лютого 202 року в розмірі 11 913 (одинадцять тисяч дев`ятсот тринадцять) гривень 45 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 997 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто сім) гривень 57 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складене 11 вересня 2024 року

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», місцезнаходження: Київська область, місто Київ, вулиця Лесі Українки, 26, офіс 411 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП : НОМЕР_1 .

Суддя Б.М. Петейчук