РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Білецькій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку звернувся ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи позивачем було збільшено розмір позовних вимог, які позивач та представник позивача повністю підтримали в судовому засіданні, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог та остаточно просять суд визнати незаконним і скасувати наказ № 346-ВК від 08 листопада 2023 року АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» ідентифікаційний , яким позивача було звільнено з посади начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України. Поновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на посаді начальника Відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК». Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» ідентифікаційний на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 09 листопада 2023 року по день винесення рішення судом 19 листопада 2024 року в розмірі 451 010,78 грн. Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРСИББАНК» ідентифікаційний на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 60000,00 грн. Судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цієї справи, покласти на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» ідентифікаційний .

В судовому засіданні представники відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнали та просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов та у відзиві на заяву про збільшення позовних вимог.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що 19 серпня 2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника відділення №612 Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (на даний час АТ «УкрСиббанк», що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 заповненій 01 серпня 2000 року.

Наказом АТ «УкрСиббанк» від 14 лютого 2023 року «Про кадрові питання» 43-ВК ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділення № НОМЕР_3 «УкрСиббанк» на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує грошові цінності, що дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця. Підставою для видані вказаного наказу стала службова записка начальника ІАЦ Департаменту безпеки АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 від 27.01.2023, у якій зафіксовані факти зловживання під час виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , що були виявлені та підтверджені в ході проведення службової перевірки, а саме ОСОБА_1 встановлював знижений план деяким працівникам без врахування умов коригування планів, штучно створюючи умови для перевиконання таких планів цими працівниками, що мало наслідок виплату банком зайвих грошових коштів у вигляді премій, які останній вимагав йому віддати. ОСОБА_1 вважаючи незаконним звільнення на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України, оскаржив таке звільнення до суду.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 02 листопада 2023 року постановлено: Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2023 року скасувати. Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково. Визнати незаконним та скасувати наказ №43-ВК від 14.02.2023 року Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК». Стягнути з Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на користь ОСОБА_1 311851 грн. 32 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16 лютого 2023 року по 02 листопада 2023 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовити. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» в дохід держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 5265,71 грн. та апеляційний інстанції у розмірі 7898,56 грн.

07 листопада 2023 року АТ «УкрСиббанк» було винесено наказ 341-ВК «Про кадрові питання» яким поновлено ОСОБА_1 , з 16 лютого 2023 року (з наступного дня за останнім робочим днем 15.02.2023 року) на роботі на посаді начальника Відділення № 612 АТ «УкрСиббанк» з робочим місцем у м.Рівне, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

08 листопада 2023 року позивачу надано для ознайомлення повідомлення про зміну істотних умов праці з якого вбачається, що «З метою покращення ефективності процесів в АТ «УКРСИББАНК», на виконання вимог чинного законодавства, на підставі наказу за реєстраційний номером: П-НR-2022-500 від 26.09.2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК», повідомляємо Вам про те, що з 09.11.2023 року відбудуться зміни істотних умов праці за займаною Вами посадою, а саме: з 09.11.2023 року за посадою начальник відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» з робочим місцем м.Рівне діюча Посадова інструкція по виконуваним обов`язкам згідно із формою, затвердженою в Додатку №1 до Наказу П-НR-2022-500 від 26.09.2022 р. (типова форма додається). Для продовження роботи за посадою начальник відділення № НОМЕР_3 в АТ «УКРСИББАНК» пропонуємо Вам надати згоду щодо зміни посадових обов`язків. Додаток: Типова форма Посадовою інструкції начальника відділення (відділення категорії А) АТ «УКРСИББАНК» - 3 арк./ 5 стор.».

На вказаному повідомленні наявний запис «З повідомленням про зміни істотних умов праці ознайомлений не згоден на продовження роботи в нових умовах праці. «08» листопада 2023 року 12:21 год. підпис.».

Крім того, на вказаному повідомленні наявні письмові пояснення ОСОБА_1 наступного змісту:

«Надаю свої додаткові пояснення щодо даного повідомлення про зміни істотних умов праці 08.11.2023 р. Я, ОСОБА_1 , начальник відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» не був ознайомлений з наказом АТ «УКРСИББАНК» за реєстрованим номером П-НR-2022-500 від 26.09.2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК». Також повідомляю, що в мене не було достатньо часу для ознайомлення з новою посадовою інструкцією, яка змінюється з 09.11.2023 р. в якій відбудуться зміни істотних умов праці за займаною мною посадою начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК». Прошу надати мені додатковий час для ознайомлення з новою посадовою інструкцією до спливу робочого дня 08.11.2023 р. до 17-45 год. наголошую, що я не відмовляюся підписати нову посадову інструкцію про зміни істотних умов праці з 09.11.2023 р., а лише прошу додатковий час до спливу робочого дня 08.11.2023 р. до 17-45 год. для детального ознайомлення з нею. Дякую за розуміння. Начальник відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 підпис 08.11.2023 р. 12-28 год.

Додатково хочу зазначити, що у новій посадовій інструкції розширено коло вимог та розширено перелік порушень, за які передбачено відповідальність, а також розширено коло основних вимог, що не обумовлювалися при прийнятті мене на посаду начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК». Начальник відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 підпис 08.11.2023 р. 12-32 год.

Як вбачається зі змісту повідомлення про зміни істотних умов праці від 08 листопада 2023 р. зміна посадової інструкції начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» обумовлена зміною істотних умов праці з 09 листопада 2023 року. Разом з тим, АТ «УКРСИББАНК» не довів до мого відома, начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 які істотні умови праці змінюються з 09 листопада 2023 року та в чому ці зміни полягають. В зв`язку з вищевикладеним не можу погодитися з повідомленням про зміну істотних умов праці. Начальник відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 підпис 08.11.2023 р. 16-08 год.».

В подальшому, 08 листопада 2023 року АТ «УкрСиббанк» було винесено наказ 346-ВК «Про кадрові питання», яким звільнено ОСОБА_1 , з посади начальника Відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», 08.11.2023 р., у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці, на підстав п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України (з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку).

З вищезазначеного повідомлення про зміну істотних умов праці, зокрема вбачається що підставою для зміни посадових обов`язків слугувало: необхідність покращення ефективності процесів у банку та наказ АТ «УКРСИББАНК» П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК», із яким позивача ознайомлено не було.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, після ознайомлення ним та його представником з відзивом, він дізнався, що змінами в організації виробництва і праці були зміни в законодавстві, що мали місце у 2017-2018 роках.

В своїй поясненнях в судовому засіданні, а також у письмовому відзиві на позовну заяву, представник відповідача (представники) зазначали, що в банку відбулися зміни в організації виробництва і праці, які пов`язані з вимогами законодавства (нормативних вимог НБУ) щодо організації системи управління ризиками в банках України та забезпечення безпеки інформації в банках. Зміни в законодавстві слугували підставою для зміни істотних умов праці у вигляді доповнення посадової інструкції позивача трьома новими обов`язками: забезпечення своєчасного формування та надання звітності у встановленому порядку; виконання вимог із забезпечення безпеки інформації; виявлення, запобігання, реагування (в т.ч. шляхом інформування) на обставини, що можуть призвести або вже призвели до потенційного або прямого конфлікту інтересів (ст.8).

Однак, покладення банком на посадових осіб, в т.ч. начальника відділення, обов`язку щодо забезпечення своєчасного формування та надання звітності у встановленому порядку мало мати місце ще до 30 квітня 2019 року, а наказ про те, що такі зміни були запровадження в банку відсутній.

Доповнення посадової інструкції новим обов`язком щодо забезпечення своєчасного формування та надання звітності у встановленому порядку відповідач мотивував вимогами п.22 Положення про організацію системи управління ризиками в банках України та банківських групах, затвердженого постановою Правління Національного банку України №64 від 11 червня 2018 року (надалі положення). Вказане положення набрало чинності 16 червня 2018 року.

Відповідно до п.22 положення банк визначає функції, обов`язки, повноваження та відповідальність осіб у посадових інструкціях, у яких мають передбачатися функціональні обов`язки кожного працівника банку щодо участі в управління ризиками, що включають забезпечення належного звітування щодо управління ризиками.

Відповідно до п.2 постанови Правління НБУ №64 від 11 червня 2018 року банкам України/відповідальним особам банківських груп розробити/ доопрацювати та запровадити внутрішньобанківські/внутрішньо групові документи з питань управління ризиками, виконати заходи із запровадження вимог положення в терміни, установлені в графіку, що додається.

Відповідно до п.п.4 п.1 розділу 1 Графіку виконання банками України та банківськими групами заходів із запровадження вимог положення, що є додатком до постанови Правління НБУ №64 від 11 червня 2018 року, банки мали розробити/доопрацювати та запровадити внутрішньобанківські/ внутрішньо групові документи з питань управління ризиками, а саме визначити функції, обов`язки, повноваження та відповідальність осіб, залучених до системи управління до 30 квітня 2019 року.

Виходячи з вищевикладеного, у термін до 30 квітня 2024 року відповідач АТ «УКРСИББАНК» мало впровадити вищезазначені нормативні вимоги НБУ.

Однак, лише через понад 4,5 роки, після кінцевого терміну запровадження вищезазначених вимог, АТ «УКРСИББАНК» було прийнято рішення, що саме ці зміни будуть змінами істотних умов праці позивача по справі, який перебував на посаді начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» з 09 листопада 2023 року.

Відповідно до п.6 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 29 грудня 2004 року №336 (надалі довідник), до посадових інструкцій може бути внесено зміни, доповнення лише на підставі наказу керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічні вимоги викладені і у п.6 Методичних рекомендацій щодо формування кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України та Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 16 грудня 2011 року №547/1438 (надалі - методичні рекомендації).

При цьому, відповідачем не було зазначено на підставі якого наказу було впроваджено ці нормативні вимоги НБУ шляхом доповнення посадових інструкцій співробітників банку обов`язком щодо забезпечення своєчасного формування та надання звітності у встановленому порядку, та не надано власне самого наказу. Фактично, банк не довів, які обставини слугували підставою для доповнення посадової інструкції обов`язком щодо забезпечення своєчасного формування та надання звітності у встановленому порядку.

Слід зазначити, що покладення банком на посадових осіб, у тому числі на начальника відділення, обов`язку щодо виконання вимог із забезпечення безпеки інформації мало мати місце ще до 01 березня 2018 року, а наказ про те, що такі зміни були запроваджені в банку, не поширюється на позивача.

Зокрема, доповнення посадової інструкції новим обов`язком щодо виконання вимог із забезпечення безпеки інформації відповідач мотивував вимогами п.31 положення про організацію заходів із забезпечення інформаційної безпеки в банківській системі України, затвердженого постановою НБУ №95 від 28 вересня 2017 року та ст.ст.7,15,56 Закону України «Про Національний банк України».

Відповідно до п.31 вищезазначеного положення банк зобов`язаний включити до трудового контракту/договору працівника та/або посадової інструкції працівника обов`язки працівника банку щодо виконання вимог із забезпечення безпеки інформації.

Відповідно до п.5 постанови НБК №95 від 28 вересня 2017 року постанова по виконання п.31 положення про організацію заходів із забезпечення інформаційної безпеки в банківській системі України набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Фактично, відповідач АТ «УКРСИББАНК» мало впровадити вищевказані вимоги НБУ щодо доповнення посадової інструкції обов`язком щодо виконання вимог із забезпечення безпеки інформації ще до 01 березня 2018 року. Однак, в порушення вищезазначених вимог, через більше ніж 5,5 років після кінцевого терміну запровадження цих вимог 28 лютого 2018 року, АТ «УКРСИББАНК» було прийнято рішення, що саме ці зміни будуть змінами істотних умов праці позивача по справі, який перебував на посаді начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» з 09 листопада 2023 року.

В судовому засіданні представники відповідача надали пояснення про те, що нормативні вимоги щодо інформаційної безпеки були впроваджені наказом АТ «УКРСИББАНК» П-НR-2019-64 від 27 лютого 2019 року «Про внесення змін до типових посадових інструкцій АТ «УКРСИББАНК». Хоча, з даного наказу вбачається, що він жодним чином не поширює свою дію на позивача виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 вищезазначеного наказу, посадова інструкція з таким обов`язком буде підписуватися лише новими працівниками при прийомі на роботу та/або діючими працівниками при переведенні на іншу посаду.

В судовому засіданні належними та допустимим доказами було встановлено, що 19 серпня 2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду начальника відділення №612 Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (на даний час АТ «УкрСиббанк»), що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 заповненій 01 серпня 2000 року та з того часу і до 08 листопада 2023 року не звільнявся, не приймався на роботу заново, не переводився на іншу посаду.

Тобто, положення наказу банку № П-НR-2019-64 від 27 лютого 2019 року, яким закріплено доповнення посадової інструкції новим обов`язком щодо виконання вимог із забезпечення безпеки інформації, не поширюється на позивача.

Щодо покладення банком на посадових осіб, у тому числі начальника відділення, обов`язку щодо виявлення, запобігання, реагування (в т.ч. шляхом інформування) на обставини, що можуть призвести або вже призвели до потенційного або прямого конфлікту інтересів мало мати місце ще до 30 квітня 2019 року, а наказ про запровадження таких змін в банку, не поширюється на позивача виходячи з наступного.

АТ «УКРСИББАНК» доповнення посадової інструкції новим обов`язком щодо виявлення, запобігання, реагування (в т.ч. шляхом інформування) на обставини, що можуть призвести або вже призвели до потенційного або прямого конфлікту інтересів мотивував вимогами п.51-52 Положення про організацію системи управління ризиками в банках України та банківських групах, затвердженого Постановою Правління НБУ №64 від 11 червня 2018 року.

Відповідно до п.2 Постанови Правління НБУ №64 від 11 червня 2018 року банкам України/відповідальним особам банківських груп розробити/ доопрацювати та запровадити внутрішньобанківські/внутрішньо групові документи з питань управління ризиками, виконати заходи із запровадження вимог положення в терміни, установлені в графіку, що додається.

Як було зазначено вище, відповідно до п.п.4 п.1 розділу 1 Графіка виконання банками України та банківськими групами заходів із запровадження вимог положення, що є додатком до постанови Правління НБУ №64 від 11 червня 2018 року, банки мали розробити/доопрацювати та запровадити внутрішньобанківські/внутрішньо групові документи з питань управління ризиками, а саме визначити функції, обов`язки, повноваження та відповідальність осіб, залучених до системи управління до 30 квітня 2019 року.

Виходячи з вищевикладеного, у термін до 30 квітня 2024 року відповідач АТ «УКРСИББАНК» мало впровадити вищезазначені нормативні вимоги НБУ, зокрема щодо доповнення посадової інструкції новим обов`язком щодо виявлення, запобігання, реагування (в т.ч. шляхом інформування) на обставини, що можуть призвести або вже призвели до потенційного або прямого конфлікту інтересів.

Однак, лише через понад 4,5 роки, після кінцевого терміну запровадження вищезазначених вимог, АТ «УКРСИББАНК» було прийнято рішення, що саме ці зміни будуть змінами істотних умов праці позивача по справі, який перебував на посаді начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» з 09 листопада 2023 року. А у відповідності до пунктів 6 довідника та методичних рекомендацій до посадови інструкцій може бути внесено зміни, доповнення лише на підставі наказу керівника підприємства, установи, організації.

У своєму відзиві представник відповідача зазначив, що нормативні вимоги щодо інформаційної безпеки були впроваджені наказом АТ «УКРСИББАНК» П-НR-2019-438 від 25 листопада 2019 року «Про внесення змін до типових посадових інструкцій АТ «УКРСИББАНК» та положень про структурні підрозділи. Але, вищезазначений наказ, аналогічно, не поширює свою дію на позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 наказу АТ «УКРСИББАНК» П-НR-2019-438 від 25 листопада 2019 року «Про внесення змін до типових посадових інструкцій АТ «УКРСИББАНК» та положень про структурні підрозділи» посадова інструкція з таким обов`язком буде підписуватися лише новими працівниками при прийомі на роботу та/або діючими працівниками при переведенні на іншу посаду.

В судовому засіданні було встановлено та викладено вище, що, позивач прийнятий на роботу з 19 серпня 2009 року, до 08 листопада 2023 року не звільнявся, не приймався на роботу заново, на іншу посаду не переводився.

Тобто, положення наказу банку № П-НR-2019-438 від 25 листопада 2019 року, яким закріплено доповнення посадової інструкції новим обов`язком щодо виконання вимог із забезпечення безпеки інформації, не поширюється на позивача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що АТ «УКРСИББАНК» не було доведено які саме зміни в організації виробництва і праці слугували підставою для доповнення посадової інструкції новим 31 пунктом. Банк, на підтвердження того, що зміни в організації виробництва і праці полягали у доповненні посадової інструкції позивача, як начальника відділення № 612, новими посадовими обов`язками: забезпечення своєчасного формування та надання звітності у встановленому порядку; виконання вимог із забезпечення безпеки інформації; виявлення, запобігання реагування (в т.ч. шляхом інформування) на обставини, що можуть призвести або вже призвели до потенційного або прямого конфлікту інтересів (ст.8) надав посадову інструкцію начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 від 06 січня 2017 року та додаток №1 до наказу № П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року типову посадову інструкцію начальника відділення категорії А.

Однак, аналіз вищезазначених документів свідчить про те, що посадова інструкція начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» Семенюка В.П. від 06 січня 2017 року зазнала змін та доповнень не у трьох пунктах, а у 31 пункті. Фактично, зміни стосувалися усіх розділів посадової інструкції за винятком розділу, що визначає завдання, які постають перед начальником відділення. Було розширено види відповідальності та перелік дій, що вважаються порушеннями, додано обов`язком вимогу щодо знання іноземної мови (англійська/французька на рівні ділового спілкування), збільшено кількість вимог до особистих якостей, які є оціночним поняттям, зокрема орієнтація на досягнення, управління змінами, тощо.

В судовому засіданні позивач пояснив, що у посадовій інструкції начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» ОСОБА_1 від 06 січня 2017 року ставилася вимога про знання державної мови, а знання іноземної мови (англійська/французька на рівні професійного та побутового спілкування) віталося, але не вимагалося.

Верховним Судом неодноразового наголошувалося, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо роботодавцем буде доведено наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова від 16 січня 2019 року у справі №582/1001/15).

Тлумачення того, що може бути підставою для зміни істотних умов праці, наведено, зокрема в пунктах 10,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду трудових спорів», згідно з якими припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованими, якщо зміна істотних умов праці при проваджені роботі зі тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо) (постанова від 14 грудня 2023 року у справі №171/2929/21, від 22 листопада 2023 року у справі №446/1101/20).

Таким чином, суди зобов`язані з`ясовувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (постанова від 16 серпня 2023 року у справі №128/392/22, постанова від 27 квітня 2023 року у справі №136/1944/19).

Однак, відповідач не довів наявності факту змін в організації виробництва і праці, що могли б слугувати підставою для зміни істотних умов праці у вигляді зміни посадових обов`язків позивача.

Верховний Суд зауважив, що у разі, коли на підприємстві не відбулося змін в організації виробництва і праці, власник чи уповноважений ним орган не має права в односторонньому порядку змінити істотні мови праці працівників. Якщо ж це сталося, а працівники не погоджуються з такими змінами, власник зобов`язаний поновити працюючим попередні умови праці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №582/1000/15-ц, постанова Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №641/397/17, постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №752/346/18).

У постановах Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №455/1375/18, від 30 листопада 2022 року у справі №455/1377/18, від 25 січня 2023 року у справі №455/1378/18 неодноразово зазначено, що попереджаючи працівника про зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.

В судовому засіданні було встановлено, що повідомлення про зміну істотних умов праці від 08 листопада 2023 року було видане на підставі наказу П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК».

Позивач суду пояснив, що відповідач не ознайомив його з змінами, які вносяться до його посадової інструкції, а також не надав йому для ознайомлення наказ П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК». Вказана обставина в судовому засіданні представником відповідача спростована не була.

Судом під час розгляду справи було досліджено вищезазначений наказ, з якого зокрема, вбачається, що було затверджено типові посадові інструкції по конкретним посадам, а саме: 1) начальник відділення Відділення категорії А АТ «УКРСИББАНК» (Додаток 1), 2) начальник відділення Відділення категорії АА АТ «УКРСИББАНК» (Додаток 14), 3) начальник відділення Відділення категорії В,R АТ «УКРСИББАНК» (Додаток 28), 4) начальник відділення Відділення категорії НОМЕР_4 , RН АТ «УКРСИББАНК» (Додаток 40), 5) начальник відділення Відділення категорії К АТ «УКРСИББАНК» (Додаток 51), 6) начальник відділення Відділення категорії ААС АТ «УКРСИББАНК» (Додаток 53).

Згідно наявного запису у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 заповненій 01 серпня 2000 року, вбачається, що 19 серпня 2009 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в банк на посаду начальника Відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», а 08 листопада 2023 року був звільнений з посади начальника Відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК».

Інформація про належність посади позивача до будь-якої з вищезазначених категорій у трудовій книжці відсутня.

Аналогічна інформація відсутня і у самому наказі від 08.11.2023 р. «Про кадрові питання» 346-ВК про звільнення ОСОБА_1 .

У Положенні про відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», яке затверджене рішенням правління АТ «УКРСИББАНК» №03/19 від 24.01.2019 року, яке поширювало свою дію, зокрема і на позивача, та у посадовій інструкції у редакції від 06 січня 2017 року не було зазначено про категорійність посад і тим більше про віднесення посади начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» до якоїсь з категорій.

У пункті 3 Наказу П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК» зазначено відділу кадрового адміністрування УОПтаКА ДМП з 03 жовтня 2022 року здійснювати процеси прийомів та переведень на посади зазначені у п.1 даного наказу відповідно до затверджених цим наказом форм посадових інструкцій.

Зокрема, позивач був прийнятий на посаду начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК2 19 серпня 2009 року і по 08 листопада 2023 року не звільнявся, не переводився на іншу посаду, не приймався на роботу заново. Тобто, до нього не може бути застосований наказ банку П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК». Вказаний наказ повинен застосовуватися до працівників, при прийомі їх на роботу, або переведенні діючих працівників на іншу посаду з 03 жовтня 2022 року.

При цьому, слід звернути увагу на ту обставину, що з 26 вересня 2022 року (дня винесення вищезазначеного наказу П-НR-2022-500 по день першого звільнення позивача 14 лютого 2023 року, останнього не було повідомлено про зміну істотних умов праці, зокрема про зміну посадових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.29 КЗпП України до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про: 1) місце роботи (інформація про роботодавця, у тому числі його місцезнаходження), трудову функцію, яку зобов`язаний виконувати працівник (посада та перелік посадових обов`язків), дату початку виконання роботи; 2) визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами; 3) права та обов`язки, умови праці; 4) наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, а також про право на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору - під підпис; 5) правила внутрішнього трудового розпорядку або умови встановлення режиму роботи, тривалість робочого часу і відпочинку, а також про положення колективного договору (у разі його укладення); 6) проходження інструктажу з охорони праці, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони; 7) організацію професійного навчання працівників (якщо таке навчання передбачено); 8) тривалість щорічної відпустки, умови та розмір оплати праці; 9) процедуру та встановлені цим Кодексом строки попередження про припинення трудового договору, яких повинні дотримуватися працівник і роботодавець.

Відтак, у розумінні чинного законодавства, посадова інструкція є організаційним документом, у якому визначено коло завдань, прав та обов`язків працівника відповідної посади, а також відповідальність за невиконання чи неналежне виконання таких завдань.

Обов`язок щодо затвердження та доведено до відома працівника під розписку, а також щодо контролю додержання працівником посадової інструкції покладено на керівника підприємства, установи чи організації.

Крім того, в судовому засіданні представник позивача звернула увагу суду на ті обставини, що у посадовій інструкції (зміненій) відсутні основні реквізити, які б мала містити посадова інструкція відповідно до п.6 Довідника та п.6.1 Методичних рекомендацій, а також доведення її змісту до позивача проведено особою, яка не має на це повноважень.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона працює на посаді начальника Західного регіонального департаменту роздрібного бізнесу АТ «УКРСИББАНК». 08 листопада 2023 року вона ознайомлювала позивача з повідомленням про зміни істотних умов праці від 08 листопада 2023 року. При цьому, у вказаному повідомленні та інших документах, з якими ознайомлювався ОСОБА_1 було зазначено його посаду як начальник відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», категорійність відділення не зазначалась. Нею було оголошено вголос позивачу текст повідомлення про зміни істотних умов праці, однак будь-які пояснення нею не надавалися. Додаток до повідомлення про зміни істотних умов праці від 08.11.2023 року, саме типову посадову інструкцію начальника відділення (відділення категорії А) АТ «УКРСИББАНК» вона вголос позивачу не зачитувала і не роз`яснювала. Вона мала повноваження на ознайомлення позивача з новою посадовою інструкцією від 08 листопада 2023 року за його посадою начальника відділення № 612 на підставі наказу АТ «УКРСИББАНК» №345-ВК від 08.11.2023 року.

Безпосередньо в посадових обов`язках за її посадою начальника західного регіонального департаменту роздрібного бізнесу АТ «УКРСИББАНК» не зазначено повідомляти і ознайомлювати начальників відділень з повідомленнями про зміни істотних умов праці та новими посадовими інструкціями. Дані повноваження є обов`язком співробітників відділу кадрового адміністрування АТ «УКРСИББАНК» та начальника регіонального управління АТ «УКРСИББАНК». Вона особисто не зачитувала ОСОБА_1 08 листопада 2023 року нову посадову інструкцію начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», не ознайомлювала з нею позивача, не роз`яснювала її а лише просила останнього її підписати. У правому верхньому куті нової посадової інструкції начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» від 08 листопада 2023 року було вказано, що це Додаток №1 до наказу від 26.09.2022 року №П-НR-2022-500. Вона особисто не доводила зміст нової посадової інструкції начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК» від 08 листопада 2023 року позивачеві під розписку. Свідок зазначила, що окремого документу, де б зазначалося, що це була розписка про ознайомлення з посадовою інструкцією позивача не оформлялося, йому на підпис не надавалося і ним не підписувалося. При цьому, вона не роз`яснювала позивачу про покращення ефективності яких процесів в АТ «УКРСИББАНК» йдеться у повідомленні про зміни істотних умов праці від 08 листопада 2023 року. Нею не роз`яснювалося позивачу на виконання вимог якого законодавства із 09 листопада 2023 року по посаді позивача мала відбутися зміна істотних умов праці, що передбачали ці зміни в законодавстві та коли були прийняті. Також, вона не роз`яснювала позивачеві які зміни в організації виробництва і праці АТ «УКРСИББАНК» стали підставою зміни істотних умов праці позивача з 09 листопада 2023 року; не роз`яснювала які зміни істотних умов праці матимуть місце з 09 листопада 2023 року по посаді позивача начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК»; не ознайомлювала позивача 08 листопада 2023 року з наказом за реєстраційним номером №П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК». Крім того пояснила, що вона не мала повноважень на ознайомлення позивача з даним наказом у період із дати його прийняття 26 вересня 2022 року і до моменту звільнення позивача 08 листопада 2023 року. При цьому, вона була ознайомлена під підпис з наказом АТ «УКРСИББАНК» №345-ВК від 08 листопада 2023 року про надання їй повноважень на ознайомлення позивача з повідомленням про зміни істотних умов праці від 08 листопада 2023 року та одночасно з наказом про звільнення позивача № 346-ВК від 08 листопада 2023 року. Вона ознайомлювала позивача не з посадовою інструкцією начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», а з типовою формою посадової інструкції начальника відділення (відділення категорії А) АТ «УКРСИББАНК», яка є Додатком №1 до наказу за реєстраційним номером П-НR-2022-500 від 26 вересня 2022 року «Про затвердження типових посадових інструкцій працівників АТ «УКРСИББАНК», про що і зазначено у правому верхньому куті першої сторінки документу. Також вказаний свідок не змогла пояснити чому з моменту видачі наказів «Про внесення змін до типових посадових інструкцій АТ «УКРСИББАНК» №П-НR-2019-64 від 27 лютого 2019 року та № П-НR-2019-438 від 25 листопада 2019 року, зміни істотних умов праці не були негайно впроваджені, так як це не входить до кола її посадових обов`язків. На уточнююче питання представника позивача чому в наказу №345-ВК від 08 листопада 2023 року їй одночасно надали повноваження на ознайомлення позивача з повідомленням про зміни істотних умов праві від 08 листопада 2023 року та з наказом про звільнення позивача № 346-ВК від 08 листопада 2023 року на що свідок пояснила, що такі питання потрібно адресувати відділу кадрового адміністрування та юридичному департаменту АТ «УКРСИББАНК», які готували наказ № 345-ВК від 08 листопада 2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і у порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Порядок вивільнення працівників, закріплений у Кодексі законів про працю України, включає наступні вимоги, які повинні бути дотримано роботодавцем: строк попередження про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці до вивільнення) (частина перша статті 49-2); врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством (частина друга статті 49-2); пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (частина третя статті 49-2).

Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Припинення трудового договору за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9).

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.

Частинами третьою та четвертою статті 32КЗпП України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини 1 статті 36 цього Кодексу.

Припинення трудового договору за пунктом 6 частини 1 статті 36КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року).

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною лише в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 582/1001/15-ц).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, не спростовані представниками відповідача, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу №346-ВК від 08 листопада 2023 року Акціонерного товариства «УкрСиббанк» «Про кадрові питання» яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділення №612 АТ «УкрСиббанк», 08.11.2023 р., у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України, а також поновлення позивача на посаді начальника Відділення №612 АТ «УкрСиббанк» підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.02.2022 №755/12623/19 відступила від правового висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, визначивши, що середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, неотриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно із ч.2 ст. 233 КЗпП України та не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі надалі звернутися до суду з позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

В судовому засіданні було встановлено, що у період вересня жовтня 2023 року позивач не працював на посаді начальника відділення № 612 АТ «УКРСИББАНК», а тому для обрахунку розміру середнього заробітку підлягає долучений позивачем до позовної заяви розрахунковий лист за листопад 2023 року, згідно якого за вересень 2023 року заробітна плата становила 35209,02 грн., за жовтень 2023 року 36885,64 грн. Кількість робочих днів за вказані два місяці становить 43 дні.

Тому, виходячи з наступного математичного розрахунку, розмір середньоденного заробітку позивача становить 1672,62 грн.: (35209,02 грн. + 36885,64 грн. / 43 = 1676,62 грн.).

Станом на день винесення рішення судом, кількість робочих днів становить 269 днів (листопад 2023 року 16 робочих днів; грудень 2023 року 21 робочий день; січень 2024 року 23 робочих дні; лютий 2024 року 21 робочий день; березень 2024 року 21 робочий день; квітень 2024 року 22 робочих дні; травень 2023 року 23 робочих дні; червень 2024 року 20 робочих днів; липень 2024 року 23 робочих дні; серпень 2024 року 22 робочих дні; вересень 2024 року 21 робочий день; жовтень 2024 року 23 робочих дні; листопад 2024 року 13 робочих дні).

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід проводити з моменту звільнення позивача по день поновлення на роботі (винесення рішення судом) та розраховує середній заробіток виходячи з наступного обрахунку: 269 (робочих днів) х 1676,62 грн. (середньоденний заробіток позивача) = 451010 грн. 78 коп.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 451010 грн. 78 коп.

Що стосується позовної вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Враховуючи те, що КЗпП України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а стаття 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за умови порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі статті 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до вимог про відшкодування моральної шкоди, у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк (стаття 233 КЗпП України).

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд вважає, що під час розгляду справи позивачем доведено факт заподіяння моральної шкоди, оскільки було порушено його законне право на працю, звільнення відбулося з порушенням вимог КЗпП України, що призвело до вжиття додаткових зусиль позивачем для налагодження свого життя, відшукання інших джерел для свого існування. Тобто порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, які є у причинному зв`язку з його звільненням. Варто зауважити, що у позивача на утриманні в момент незаконного звільнення перебувало двоє малолітніх дітей.

При визначені розміру моральної шкоди, суд вважає що заявлені позовні вимоги позивача в цій частині підлягає до часткового задоволення, а саме, виходячи з вимог розумності і справедливості, приходить до висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при подачі позову до суду в частині позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому в цій частині вимог судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави, а в частині вимог про стягнення моральної шкоди судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи, що позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору за дану вимогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354

ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №346-ВК від 08 листопада 2023 року Акціонерного товариства «УкрСиббанк» «Про кадрові питання» яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділення №612 АТ «УкрСиббанк», 08.11.2023 р., у зв`язку з відмовою працівника від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_5 на посаді начальника Відділення №612 АТ «УкрСиббанк».

Рішення суду в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м.Київ, вул.Андріївська, 2/12, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_5 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 09 листопада 2023 року по день винесення рішення судом 19 листопада 2024 року в розмірі 451 010,78 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м.Київ, вул.Андріївська, 2/12, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_5 заподіяну моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м.Київ, вул.Андріївська, 2/12, на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_5 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк», м.Київ, вул.Андріївська, 2/12, судовий збір в розмірі 4510,11 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті позовних вимог позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_5

Відповідач: Акціонерне товариство «Укрсиббанк», м.Київ, вул.Андріївська, 2/12,

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов