Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/747/24
номер провадження 2/695/724/24

17 вересня 2024 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участю секретаря с/з Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -
Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а сам: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 належало 7/12 частки вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, а ОСОБА_3 належала 5/12 частки вказаного житлового будинку з надвірними спорудами.
ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 19.07.2007р. подарувала позивачу свою частку на вказане майно. Інший співвласник ОСОБА_3 мав намір продати позивачу своє право на частку вказаного майна, за що отримав від останньої грошові кошти, що стверджується розпискою, яка додана до матеріалів справи. Належним чином право власності на вказану частку майна за позивачем не було оформлено, але сторони додатково домовились, що з часом в установленому законом порядку нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу будинку переоформивши право власності на позивача.
Отримавши кошти від позивача ОСОБА_3 у вказаному будинку постійно не проживав, про вказаний будинок не піклувався, його місце перебування позивачу було невідомо і лише з часом позивач дізналася, що ОСОБА_3 помер у 1978 році.
Частка будинку, що належить ОСОБА_3 після його смерті у спадок ніким не прийнята та не оформлена. ОСОБА_3 дітей не мав, у шлюбі не перебував, жодних спадкоємців, які б претендували на частку вказаного будинку, яка залишилась після його смерті не має.
Позивач з 2007 року відкрито та безперервно володіє і добросовісно користується будинком, в тому числі 5/12 частки ОСОБА_3 , здійснила перебудову будинку, отримала технічний паспорт на будинок розмір частки власності якого визначено цілим, отримала дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, отримала кадастровий номер земельної ділянки на якій розміщений будинок. Крім того позивачем здійснено внутрішні та зовнішні ремонти будинку, здійснюється утримання будинку, оплачуются комунальні послуги, здійснюється догляд за останнім.
Таким чином позивач більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном в тому числі й 5/12 частини вказаного домоволодіння, а відтак просить задовольнити позовні вимоги.
У судове засідання позивач не з`явилася, однак скерувала заяву в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, на задоволенні позову наполягала.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву у якій розгляд справи просив проводити за відсутності представника міської ради, позовні вимоги визнав повністю.
Таким чином, на підставі викладеного вище, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників, оскільки останні належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, мали можливість надати свої докази та заперечення проти задоволення позовних вимог, а також могли взяти безпосередню участь в судовому засіданні, чим не скористались.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
Відповідно до довідки Золотоніського відділку КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 25.11.2021р. за №1567о щодо домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_3 є власником 5/12 частки вказаного будинку на підставі договору купівлі-продажу домобудівні, посвідченого нотаріусом 20.10.1937р. №775. ОСОБА_4 належало 7/12 частки будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Золотоніської районної державної нотаріальної контори 15.10.2002р. за №1416.
Вказаний розмір часток та інформація про власників зазначеного домоволодіння стверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №277398113.
Згідно договору дарування части будинку від 19.07.2007 року ОСОБА_2 подарувала, а обдарована ОСОБА_1 прийняла у дар 7/12 частин житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії розписки від 25.07.1977р., що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_3 продав свою частку будинку по АДРЕСА_1 позивачу та зобов`язувався переоформити документи до 01.08.1977р.
Згідно копії актового запису про смерть №У138 від 26.05.1978р., який наданий Золотоніським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За повідомленням Першої Золотоніської державної нотаріальної контори від 06.09.2024р., згідно інформації зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі не заводилася.
Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , від 08.01.2024 року, ОСОБА_1 у житловому будинку проживає з 2007 року по теперішній час. В будинку проведено внутрішній та зовнішній ремонти, замінені вікна, перекритий дах. Будинок облаштований сучасними меблями та побутовою технікою. До будинку підведено газопостачання. У дворі побудовані господарські споруди, двір викладений тротуарною плиткою. Прилегла земельна ділянка доглянута. Встановлена нова огорожа. З 2007 року ОСОБА_1 самостійно утримує будинок та сплачує комунальні послуги
Відповідно до Довідки № 4 від 08.01.2024 року, виданої головою квартального комітету ОСОБА_5 , ОСОБА_1 з 2007 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 з 1977 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, після того як свою частку продав ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Розсоха). ОСОБА_1 з 2007 року самостійно утримує будинок, повністю зробила ремонт, сплачує комунальні послуги.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Так, судом встановлено, що власник 5/12 домоволодіння помер.
Відомостей щодо надходження заяв від спадкоємців про прийняття спадщини, заведення спадкової справи суду не надано.
Таким чином, титульні власники 5/12 частини житлового будинку фактично та юридично відсутні.
Добросовісність як обов`язкова необхідна умова набуття позивачами майна за набувальною давністю підтверджується установленими судами обставинами справи.
Безтитульне володіння спірним нерухомим майном позивачем підтверджується фактичним володінням ним відповідним будинком та відсутністю у нього як володільців цього нерухомого майна певного юридичного титулу щодо нього,
Відкритість та безперервність як обов`язкові необхідні умови набуття позивачами майна за набувальною давністю також підтверджені установленими судом обставинами справи.
Обмежень щодо об`єкта володіння, який має бути законним, матеріали справи не містять.
Зазначене у сукупності свідчить про те, що позивачем дотримано умови набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно зі статтею 344 ЦК України: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, на підтвердження чого позивачем надані належні та допустимі докази.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, а підстави для відмови у задоволенні позову судом не встановлені то позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 328, 344 Цивільного кодексу України, ст.ст. 274-279, 263-265, 352, 354-355ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Золотоніської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Середа Л.В.