ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

01 травня 2024 року

м. Харків

справа № 638/1963/24

провадження № 22-ц/818/1565/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою АТ КБ "ПриватБанк", заінтересовані особи: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора, Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про забезпечення доказів, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", в особі представника Ніколаєнко Олени Миколаївни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року, постановлену суддею Латка І.П.

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із заявою про витребування доказів до пред`явлення позову, в якій просило витребувати у Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори (61165, м. Харків, вул. Бакуліна, 1, тел.: 70-20-720) копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребування в Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4, тел.0 800 304 307, ел.пошта: ) інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформації про осіб зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем та інформацію про склад сім`ї ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлого - 10.03.2023).

В обґрунтування заяви АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що 15 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір № б/н.

10.03.2023 позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . На момент смерті Позичальник не виконав всіх взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищевказаним кредитним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 399330,00 грн.

28.06.2023 банк звернувся із претензією кредитора до державної нотаріальної контори, на що 14.07.2023 Сьома державна нотаріальна контора повідомила, що претензію кредитора зареєстровано та заведено спадкову справу № 408/2023, проте надати інформацію не може в силу вимог статті 8 Закону України «Про нотаріат».

Крім того отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Заявник зазначає, що без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника, банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення доказів відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення доказів.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Отже, позивач не має права на отримання даних самостійно. Вказує, що без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Зазначає, що без інформації про спадкоємців, у тому числі тих, хто проживав за адресою останнього місця реєстрації проживання померлого позичальника Банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Наголошує, що заявник наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідача(ів). Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідача(ів), ЦПК України не допускається.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не наведено підстав для забезпечення цих доказів саме відповідно до положень ст. 116-118 ЦПК України. Також не зазначено належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб. Зокрема, заявником не наведено доводів наявності підстав припускати, що засіб доказування, який просить витребувати заявник, може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. ч. 1, 4ст. 84 ЦПК Україниучасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також до подання позову, як захід забезпечення доказів, у порядку, встановленомустаттями 116-118 цього кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів.

Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Розглядаючи заяву про забезпечення доказів, суд (суддя) має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкодженні, витратити свою доказову цінність тощо).

Відповідно до ч. 1ст. 117 ЦПК Україниу заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, для доказування яких вони необхідні, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві про забезпечення доказів заявником не наведено обставин, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, у зв`язку з чим, прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, адже відмовляючи у задоволенні заяви, суд не надав належної оцінки доводам заявника щодо необхідності витребування доказів та можливості їх отримання іншим шляхом.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їйконституцієюабо законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та встатті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

За змістом пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

Однак, суд першої інстанції наведеного не врахував та помилково відмовив у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", в особі представника Ніколаєнко Олени Миколаївни - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2024 року - скасувати.

Заяву АТ КБ "ПриватБанк", заінтересовані особи: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора, Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради про забезпечення доказів - задовольнити частково.

Витребувати у Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори (61165, м. Харків, вул. Бакуліна, 1) відомості щодо спадкоємців ОСОБА_1 із зазначенням їх ідентифікаційних даних, адреси реєстрації та місця проживання.

Витребувати у Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4) інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем за однією адресою зі спадкодавцем та інформацію про склад сім`ї ( АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлого - 10.03.2023).

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова