Справа № 442/4977/23 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/3160/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дрогобицької міської ради Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дрогобицької міської ради Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до виконання завдань у зоні бойових дій, а надана довідка з військової частини НОМЕР_1 не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі. Зазначає що довідка з військової частини НОМЕР_1 не може бути допустимим доказом на підтвердження наявності передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України підстав для зупинення провадження, оскільки встановлення та оформлення відносини військовослужбовців, які проходять військову службу визначається письмовим наказом по особовому складу, однак такого відповідачем не надано. Вважає, що продовження розгляду справи не порушує прав відповідача, оскільки він має можливість ефективного використання своїх процесуальних прав через представника. Вказує, що зупинення провадження у справі призведе до порушення її права на розумний строк розгляду справи, зважаючи на те, що вона звернулася до суду за захистом своїх порушених прав як матері малолітньої дочки в її інтересах. Звертає увагу, що зупинення розгляду справи з формальних підстав порушуватиме право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 22 лютого 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 12 лютого 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 22 лютого 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що перебування ОСОБА_2 на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на розгляд своєї справи у суді, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий судовий розгляд.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, що перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Норми цивільного процесуального законодавства розрізняють обов`язкову та факультативну підставу для зупинення провадження у справі.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 16 листопада 2022 року у справі № 753/3880/20, від 21 грудня 2022 року у справі № 456/2541/19, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 та від 04 липня 2023 року у справі № 359/7297/22.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, в тому числі і на час постановлення оскаржуваної ухвали суду.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Дрогобицької міської ради Львівської області, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13 год. 30 хв. 15 серпня 2023 року.

06 жовтня 2023 року, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою від 14 серпня 2023 року № 270, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі з 13 березня 2023 року у військовій частині НОМЕР_1 .

Аналізуючи зміст довідки від 14 серпня 2023 року № 270, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , колегія суддів звертає увагу на те, що вищезазначена довідка підтверджує лише факт перебування ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині станом на дату її видачі, однак, не містить інформації, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції.

Крім довідки від 14 серпня 2023 року № 270, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , відповідач також надав довідку від 13 лютого 2023 року № 466, видану військовою частиною НОМЕР_2 , якою підтверджується, що солдат ОСОБА_2 в період з 01 червня 2022 року по 19 грудня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Однак, така довідка не може братися судом до уваги при вирішення питання про зупинення провадження у справі, оскільки не підтверджує безпосередню участь відповідача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на час розгляду справи, а період безпосередньої участі відповідача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, закінчився ще до звернення з позовними вимогами.

Згідно з довідкою від 30 жовтня 2023 року № 5712/1, виданою військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , знаходиться у пункті дислокації військової частини, участь військовослужбовця ОСОБА_2 у судовому засіданні у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області можлива за наявності судової повістки про виклик для участі в судовому засіданні, що не вплине на стан боєздатності військової частини НОМЕР_3 або можливість виконання визначених їй завдань.

Заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач як на підставу для зупинення провадження, покликається на перебування на військовій службі в складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

На підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, якщо сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Тобто, підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст.12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

На думку колегії суддів, ОСОБА_2 , всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження проходження ним військової служби у військовій частині, що переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, на час звернення до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, а матеріали справи таких доказів не містять.

Крім того, військова частина НОМЕР_3 , в якій на час розгляду справи судом апеляційної інстанції проходить службу відповідач, допускає його короткочасну участь в судових засіданнях за наявності судової повістки про виклик до суду.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що довідка від 14 серпня 2023 року № 270, видана військовою частиною НОМЕР_1 , не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, оскільки у ній відсутня інформація про те, що військова частина НОМЕР_1 , в якій ОСОБА_2 проходив військову службу на час звернення з клопотанням про зупинення провадження у справі, переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про зупинення провадження з підстав, передбачених пунктом 2 частиною 1 статті 251 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 22.02.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк