Справа № 450/80/24 Провадження № 2/450/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № , укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «ІНФІНАНС» 11.08.2019 року, у розмірі 82490 грн. 97 коп.

Мотивував позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулася до ТзОВ «ІНФІНАНС» і уклала 11.08.2019 року договір позики № , отримавши грошові кошти. Вказав, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилася згадана заборгованість. Зазначив, що 14.07.2021 року між ТзОВ «ІНФІНАНС» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 14-07/21, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № . 10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого, а також згідно з реєстром прав вимоги до вказаного договору, позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики № . Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з 2684 грн. сплаченого судового збору та 17000 грн. витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Добош Н.Б.

Розпорядженням № 15 від 15 лютого 2024 року та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Пустомитівського районного суду Львівської області визначено головуючого суддю Мусієвського В.Є.

Ухвалою від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію, відповідачу ОСОБА_1 надано електронний ідентифікатор 1s7r2j.

Судом встановлено, що 11 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклала з ТзОВ «ІНФІНАНС» договір позики № шляхом підписання такого, пропозиції надання 6 траншу кредиту, акцепту оферти від 04 грудня 2019 року та заявки-анкети на отримання кредиту одноразовим електронним ідентифікатором 1s7r2j, внаслідок чого отримала кредит у розмірі 7140 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,75 % за один день користування кредитом, реальною річною процентною ставкою у розмірі 638,75 %. Сторони узгодили, що строк дії договору позики становить 3 роки.

Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за договором позики № від 11 серпня 2019 року.

14 липня 2021 року між ТзОВ «ІНФІНАНС» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 14-07/21, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, які є невід`ємною частиною цього договору. У п. 2.3. сторони погодили, що за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені у реєстрах боржників.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, ТзОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за договором позики № від 11 серпня 2019 року. У вказаному документі заборгованість відповідача за договором позики № , становить 71061 грн. 32 коп. та складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 64186 грн. 34 коп. заборгованості по відсоткам.

У відповідності до первинних документів, а саме розрахунків виданих ТзОВ «ІНФІНАНС», заборгованість відповідача перед первісним кредитором станом на 14 липня 2021 року становила 71061 грн. 32 коп. та складалася з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 64186 грн. 34 коп. заборгованості по відсоткам.

10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за договором позики № від 11 серпня 2019 року. У вказаному документі заборгованість відповідача, становить 118343 грн. 99 коп. та складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 111469 грн. 01 коп. заборгованості по відсоткам.

На підтвердження позовних вимог представником позивача подано розрахунок заборгованості відповідача за договором позики № від 11 серпня 2019 року, відповідно до якого заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 11 грудня 2023 року становить 118343 грн. 99 коп. та складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 111469 грн. 01 коп. заборгованості по відсоткам.

При цьому, слід зауважити, що вказана сума є більшою ніж заборгованість відповідача перед первісним кредитором ТзОВ «ІНФІНАНС».

Пунктом 2.3. договору відступлення прав вимоги № 14-07/21 від 14 липня 2021 року встановлено, що сторони погодили відступлення факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені у реєстрах боржників.

У реєстрі прав вимоги до договору факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, ТзОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за договором позики № в межах суми заборгованості 71061 грн. 32 коп., яка складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 64186 грн. 34 коп. заборгованості по відсоткам

Відтак, подальше нарахування ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» процентів за користування кредитом за договором позики № від 11 серпня 2019 року є безпідставним, оскільки до матеріалів позову не надано доказів на підтвердження права даних юридичних осіб на здійснення такої діяльності.

З огляду на вказане, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики № від 11 серпня 2019 року, становить 71061 грн. 32 коп. та складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 64186 грн. 34 коп. заборгованості по відсоткам.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № від 11 серпня 2019 року у розмірі 71061 грн. 32 коп., яка складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 64186 грн. 34 коп. заборгованості по відсоткам.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З долученої до позову заявки на надання юридичної допомоги № 315 від 04 листопада 2023 року та витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2023 року вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у з`язку з розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , становить 17000 грн. та складається з послуг, а саме надання усної консультації з вивчення документів кількістю 2 год., вартістю 3000 грн., підготовки пропозицій вартістю 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 5 год., вартістю 10000 грн.

З платіжної інструкції № від 09.11.2023 року, вбачається, що ТзОВ «Коллект Центр» сплатило на користь АО «Лігал Ассістанс» 51000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року про надання правої допомоги.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Врахувавши викладене, за відсутності відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, суд з урахуванням таких критеріїв як справедливість, добросовісність, розумність, принципи співмірності та розумності судових витрат, складність цієї справи, дійшов до висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи і обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому такі підлягають стягненню з відповідача відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

З врахуванням часткового задоволення позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу становитимуть суму у відсотковому співвідношенні, яка шляхом математичних розрахунків, становить 86, 14 %, що у гривневому еквіваленті складає 14643 грн. 80 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 526, 527, 530, 599, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № від 11 серпня 2019 року у розмірі 71061 грн. 32 коп., яка складається з 6874 грн. 98 коп. заборгованості по тілу кредиту, 64186 грн. 34 коп. заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14643 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 2684 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.