Провадження № 2/522/1764/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Байчура А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з під арешту -

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що при зверненні до нотаріуса позивачу було повідомлено про наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, обтяжень, у вигляді арештів нерухомого майна, накладених за заявою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АВ 994053, 05.02.2009, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 . Маючи намір реалізувати своє право на розпорядження майном, з метою підготовки документів на відчуження майна, позивач звернувся до державного нотаріуса, де отримав інформацію, що на його майно накладений арешт. При зверненні позивача до відповідача з питання зняття арешту, йому було надано відповідь, що ідентифікувати арешти № 8433472, 8434930 та 8435012, накладені відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ 994053 від 05.02.2009 року не має можливості та запропоновано звернутися до суду.

В обґрунтування позову представник зазначив, що на даний час накладений арешт на все майно позивача позбавляє його вільно розпоряджатися належним йому майном. В зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до відповідача за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 31 січня 2024 року.

В судове засідання 31 січня 2024 року з`явився представник позивача, просив не здійснювати технічну фіксацію судового засідання. Сторони повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Судова повістка, направлена позивачу, повернулася до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

В судове засідання 14 березня 2024 року сторони не з`явилися. 12 березня 2024 року представник позивача до канцелярії суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судова повістка, направлена позивачу, повернулася до суду у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання 23 квітня 2024 року сторони не з`явилися. 22 березня 2024 року представник позивача до канцелярії суду надіслав заяву про розгляд справи відсутності позивача, зазначив, що позивачка позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно довідки про доставку електронного листа cудова повістка відповідачу доставлена на його електронну адресу 14.03.2024 року. Відповідач про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ 994053 від 05.02.2009 року Першим приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , а саме:

-квартира, адреса: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 14400830);

-нежиле приміщення, пл. 24,6 м, адреса: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 7926060);

-квартира, адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.11.2023 року:

-нежитлові приміщення аптечного кіоску, реєстраційний номер майна АДРЕСА_4 , загальна площа 24,6 кв.м приватна власність ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 16.09.2004 року

(арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3712033, ухвала Приморського районного суду від 11.09.2006 року та арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8434930 згідно постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АВ 994053 від 05.02.2009 року);

-квартира, реєстраційний номер майна АДРЕСА_5 , загальна площа 41,4 кв.м, житлова площа 27.4 кв.м, двохкімнатна квартира: 2,3-жилі приватна власність ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу, р№958 від 30.05.2006 року

(арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3712073 згідно ухвали Приморського районного суду від 11.09.2006 року та арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8433472 згідно постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АВ 994053 від 05.02.2009 року);

-квартира, АДРЕСА_3 приватна власність ОСОБА_1

(арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3712100, ухвала Приморського районного суду від 11.09.2006 року та арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8435012 згідно постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АВ 994053 від 05.02.2009 року).

Позивач звернулася до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про надання відомостей за виконавчим провадженням, в межах якого Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесена постанова від 05.02.2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Судом, встановлено, що згідно листа Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі №119557 від 29.09.2023 року, яким надано відповідь на звернення ОСОБА_1 , ідентифікувати арешти №8433472, №9434930 та №8435012 від 05.02.2009 року накладені відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ 994053, що видав Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не має можливості у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження знищено відповідно до вимог п.9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби у зв`язку зі спливом 3-х річного строку зберігання з моменту завершення провадження.

Позивач ОСОБА_1 є власником зазначено вище майна, що підтверджено Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу. Однак, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно боржника, унеможливила б у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна боржника у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу. Крім того, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного суд вважає, що відмова ДВС у розгляді питання щодо скасування арешту майна боржника у виконавчому провадженні є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника, що повністю узгоджується з позицією Верховного суду у справі 2/0301/806/11 щодо зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у судовому порядку. Позивач може звернутися до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який було накладено згідно постанови Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції АВ 994053 від 05.02.2009 року і винести про це відповідну постанову. У разі відмови звернутися до суду з позовом про захист порушеного права шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. 12, 81, 133, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, 280 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з під арешту- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. Б. Свячена

23.04.24