Справа № 206/2243/24
Провадження № 2/206/1079/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Поштаренко О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю. Суддя перевіривши позовну заяву та матеріали додані до неї, приходить до наступного висновку. Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених статтею 175, 177 ЦПК України.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, окрім іншого, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Позовна заява не містить ціни позову; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Також в порушення в порушення п. 8 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено в позовній заяві наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено в позовній заяві попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Також позовна заява не містить, підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав, що передбачено п. 10 ч. 3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте позивачем квитанції про сплату судового збору до позовної заяви не долучено.

Так, суд зазначає, що судовий збір - це грошова сума, що сплачується особою, яка звертається до суду. Розмір судового збору визначається законом і залежить від об`єктивних ознак позову (заяви), з яких правовідносин він виник і який предмет позову. Умови сплати судового збору однакові і рівні для всіх позивачів, а пільги щодо його сплати передбачені безпосередньо законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 3028 гривні.

Ціна позову визначається з урахуванням статті 176 ЦПК України. Зокрема відповідно до п. 2 частини першої вказаної статті, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

В порушення вимог даної статті, позивачем не зазначено ціну позову щодо визнання майна особистою приватною власністю земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :09:001:0066 та домоволодіння АДРЕСА_1 , попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи до позовної заяви не додано копію висновку про вартість майна як і оцінки вартості земельної ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :09:001:0066 та домоволодіння АДРЕСА_1 .

Оскільки позивачем на надано оцінку вартості майна та не зазначено ціну позову суд позбавлений можливості визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем до позовної заяви також долучено копію рішення, яке не завірено судом, який його видавав.

Зазначаючи про належність засвідчення копії рішення (постанови), суддя звертає увагу, що така копія повинна бути підписана та скріплена гербовою печаткою суду з відміткою про набрання судовим рішенням законної сили та засвідчена відміткою «Згідно з оригіналом», згідно Розділу ХІ Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (зі змінами).

Таким чином, в порушення вимог ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви також долучено копію заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2019 по справі № 206/1204/19, яке не завірено належним чином згідно чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У свою чергу, суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - залишити без руху. Надати позивачу строк 5 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Копію ухвали надіслати позивачу. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://sm.dp.court.gov.ua. Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.В. Поштаренко