Справа № 442/9453/24
Провадження № 4-с/442/30/2024
УХВАЛА

іменем України

25 листопада 2024 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, за участю заінтересованої особи: державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С. щодо відмови у наданні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів у ВП 25780960 згідно з її заявою від 10.09.2024; зобов`язати державного виконавця в особі заступника начальника Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кушнір С. надавати їй розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у ВП 25780960 на підставі заяв про видачу такого.

Перевіривши матеріали справи № 442/9453/24, провадження № 4-с/442/30/2024 приходжу до наступного.

У розділі VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень" передбачено можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до розділу VII ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень - це окремий вид судового провадження, який передбачає окремий процесуальний режим розгляду справи.

У постанові від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Отже, за наявності підстав для залишення без розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця суд застосовує норму ст. 257 ЦПК України, яка визначає випадки залишення без розгляду позовної заяви.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає підстави для висновку, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільної справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, якими обґрунтовується звернення до суду.

Тотожними є скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця, якщо у них одночасно збігаються сторони, предмет та підстави.

Предмет та підстави скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції справа №442/9453/24, провадження № 4-с/442/30/2024 є аналогічними предмету та підставам скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції справа № 442/9217/24, провадження № 4-с/442/27/2024, яка перебуває у провадженні головуючої судді Нагірної О.Б. Відтак такі є тотожними.

Зважаючи на наведене, керуючись приписами п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд дійшов висновку про необхідність залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції справа №442/9453/24, провадження № 4-с/442/30/2024.

Також суд зазначає, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

У п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Суд вважає, що подання ОСОБА_1 з різницею у сім днів двох скарг на рішення та дії приватного виконавця з тим самим предметом та з тих самих підстав свідчить про зловживання процесуальними правами, наслідком яких є залишення поданої нею скарги без розгляду.

Керуючись ст. ст. 44, 257 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.11.2024.

Суддя О.Б. Нагірна