Провадження № 2/756/292/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Волошиної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах підопічного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Оболонська районна в м.Києві державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання дій незаконними, визнання недійсним договору міни та скасування запису про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2022 року звернулася в інтересах ОСОБА_2 з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову вказує, що вона має трьох рідних братів та дві сестри: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 .

Рішенням Мінського районного суду міста Києва від 30.06.1994 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2016 року ОСОБА_1 , визнано опікуном брата ОСОБА_2 , а тому і звертається з даним позовом в інтересах брата.

У 2019 році були дружні відносини з братом ОСОБА_3 , повністю довіряла йому. Він звернувся з пропозицією призначити опікуном ОСОБА_2 свою цивільну дружину ОСОБА_4 , з якою на той момент проживав однією сім`єю. На той час розлучилася зі своїм чоловіком, самостійно виховувала сина з інвалідністю і малолітню доньку. То ж сприйняла цю ідею позитивно, розраховуючи, що ОСОБА_4 допомагатиме у питаннях, пов`язаних з доглядом за недієздатним братом. Таким чином рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25.01.2019 року другим опікуном ОСОБА_2 було призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті матері в 2015 році їм з братом ОСОБА_3 залишився у спадок, зокрема, будинок в сільській місцевості в с.Триліси Фастівського району Київської області, яким на той час володіли на праві спільної часткової власності. В свою чергу, старший брат ОСОБА_2 , опікуном якого вона є в даний час, до 2019 року виключно володів 13/84 частиною квартири у АДРЕСА_1 , яка на той час належала на праві спільної часткової власності в рівних долях їй ОСОБА_1 та трьом рідним братам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . В листопаді 2019 року ОСОБА_3 ініціював питання обміну належних брату ОСОБА_2 13/84 частки на праві спільної часткової власності вказаної квартири у м.Києві на частки у праві спільної часткової власності будинку с.Триліси, яка належала на той час йому. На той час вважала, що брат ОСОБА_3 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_4 , яка досі залишається опікуном старшого брата ОСОБА_2 , як і обіцяли будуть допомогати піклуватися про долю старшого недієздатного брата. Однак, виявилося згодом, усі попередні домовленості були потрібні лише для того, аби 09 листопада 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучи другим опікуном старшого брата ОСОБА_2 і діючи від його імені, уклали між собою договір міни, за яким: ОСОБА_3 отримав у власність 13/84 частин у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_2 було закріплено право власності на частину квартири АДРЕСА_3 . Даний договір був посвідчений 11-ю Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-579.

Наразі стосунки з братами погіршилися і братами був ініційований спір щодо примусового відчуження належної їй частки у праві спільної часткової власності у спільній ними квартирі і виселення з двома дітьми із займаної житлової площі.

На фоні усіх конфліктних ситуацій та наявного судового спору інтереси старшого брата ОСОБА_2 залишилися поза увагою братів, формальний другий опікун ОСОБА_4 , відсторонилася та не приймає участі у житті підопічного.

Наразі старший брат ОСОБА_2 проживає з рідною сестрою ОСОБА_9 у с.Триліси, Фастівського району Київської області у будинку, яким володіє вона з ним. Умови проживання у сільській місцевості для нього є доволі складними, він потребує постійного контролю та догляду з боку оточуючих. Вважає, що брату набагато зручніше проживати разом з нею в квартирі .

Вважає, укладений 09.11.2019 року договір міни недійсним, оскільки під час його укладення, сторонами було допущено грубі порушення вимог чинного законодавства.

Посилається на те, що на момент укладення спірного договору ОСОБА_4 будучи другим опікуном ОСОБА_10 , є цивільною дружиною брата ОСОБА_3 , який є також стороною в оспорюваному договорі міни. І на час укладення договору міни, і на даний час, вони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, підтримували фактичні шлюбні відносини без реєстрації шлюбу.

Згідно оспорюваного договору міни від 09.11.2019 року, посвідченого державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Ричок Р.М. за реєстровим номером 2-579 ОСОБА_3 поміняв належну йому на праві спільної часткової власності частину квартири АДРЕСА_3 на належні ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності 13/84 частини квартири АДРЕСА_2 . Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість частини квартири, що належала ОСОБА_3 , складала 301705,71 грн. Відповідно до звіту про оцінку майна частина квартири, яка належала ОСОБА_2 складала 326847 грн. 86 коп. Міна проводилася без доплати, частки у спільній частковій власності жодної із сторін в натурі не виділялися.

Посилаючись на ст.67, 68 , 203, 215-216 ЦК України просить суд визнати дії ОСОБА_4 щодо укладення договору міни від 09.11.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Ричок В.М. за реєстровим номером 2-579, про обмін 13/84 частини квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві спільної часткової власності її підопічному ОСОБА_2 незаконними; визнати договір міни від 09.11.2019 року, посвідчений державним нотаріусом 11-ї Київської державної нотаріальної контори Ричок В.М. за реєстровим номером 2-579, недійсним та скасувати записи про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості, вчинені на його підставі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 18.11.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

30.11.2022 року позивачем усунуто недоліки вказані в ухвалі від 18.11.2022 року.

Ухвалою від 09.12.2022 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

10.01.2023 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов. В своєму відзиві ОСОБА_3 заперечує факт спільного проживання з ОСОБА_4 та зазначає, що твердження позивачки про наявність відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які притаманні подружжю є виключно її припущенням.

Зазначення у позові місця проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 є невірним, ОСОБА_4 має інше зареєстроване місце постійного проживання - АДРЕСА_4 .

Зазначає, що договір міни укладено з дозволу органу опіки та піклування, проти його укладення не заперечувала і сама ОСОБА_1 . Вважає, що позов ОСОБА_1 викликаний виключно її бажанням помсти та зведення рахунків зі своїми рідними братами, а умови проживання недієздатного ОСОБА_2 в с.Триліси жодним чином не є гіршими, ніж проживання в м.Києві. Просив в задоволенні позову відмовити.

Також в квітні 2023 року надійшов відзив від ОСОБА_4 , яка також заперечує проти позову. В своєму відзиві посилається на те, що ніколи не перебувала у сімейних стосунках з ОСОБА_3 чи іншими чоловіками з родини ОСОБА_11 .

Вона погодилася стати опікуном недієздатного ОСОБА_2 з огляду на добрі стосунки з родиною ОСОБА_11 та бажанням допомогти.

Всі родичі недієздатного ОСОБА_2 надавали згоду на призначення ОСОБА_4 опікуном ОСОБА_2 . Спірний договір міни укладався з дозволу опікунської ради.

Вважає, що позов ОСОБА_1 жодним чином не спрямований на захист недієздатного ОСОБА_2 , просила в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача подана відповідь на відзив в якій посилаються на те, що в своїх письмових документах відповідач ОСОБА_3 сам посилався на те, що перебуває з ОСОБА_4 в фактичних шлюбних стосунках, вважає її цивільною дружиною, це відображав у відповіді на відзив у іншій справі, у зверненні до начальника Оболонського УП ГУНП датованій 03.02.2021 року. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заперечення на відповідь на відзив в яких посилався на те, що до пояснень ОСОБА_3 які зазначені у матеріалах цивільної справи № 756/9501/21 про свою «цивільну дружину» ОСОБА_4 жодним чином не можна застосовувати положення ст. 82 ЦПК України, оскільки предметом доказування у цивільній справі № 756/9501/21 не були обставини проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 взагалі не була учасником вказаної справи.

05.07.2023 року по справі закрито підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 03.10.2023 року суд повернувся до підготовчого судового засідання та за клопотанням представника позивача залучив до участі в розгляді справи в якості відповідача ОСОБА_5 , опікуна недієздатного ОСОБА_2 з якою він наразі проживає.

08.01.2024 року до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_5 в яких вона заперечувала проти позову.

В своїх поясненнях посилається на те, що ОСОБА_2 вже дуже тривалий час проживає в АДРЕСА_3 .

Починаючи з часу смерті матері в 2015 році, ОСОБА_2 проживає разом з нею в вищевказаному будинку. Вона тривалий час опікується ОСОБА_2 і вона, як особа яка ним опікується, посилається на те, що позивачка не має права посилатися на те, що внаслідок укладення договору міни від 09.11.2019 року були порушені права недієздатного ОСОБА_2 .

Позивачка вже дуже тривалий час фактично не здійснює заходів по опіці ОСОБА_2 , не має достовірної інформації про життя ОСОБА_2 . З лютого 2022 року позивачка взагалі знаходиться поза межами України, що не оспорюється і самою позивачкою.

Матеріальну допомогу їй, як особі з якою проживає ОСОБА_2 , надають брати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 забезпечений всім необхідним для нормального життя. Просила в задоволенні позову відмовити.

07.02.2024 року по справі закрито підготовче засідання.

В судових засіданнях в режимі відеоконференції позивач позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених у позові та просила суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача також позов підтримувала та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судових засіданнях проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову, з обставин викладених у відзиві.

Відповідачі ОСОБА_12 та ОСОБА_5 в судові засідання не з`являлися , про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи - Оболонської районної у м.Києві державної адміністрації в особі органу опіки та піклування в судових засіданнях проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні, з посиланням на те, що опікунська рада контролює умови проживання недієздатного ОСОБА_2 і договір міни укладений відповідно до норм діючого законодавства та ніяким чином не порушує права недієздатного.

Представник третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Рішенням Рішенням Мінського районного суду міста Києва від 30.06.1994 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06.06.2016 року ОСОБА_1 , визнано опікуном брата ОСОБА_2 .

Рішенням Облонського районного суду міста Києва від 25.01.2019 року ОСОБА_4 призначена опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26.04.2023 року призначено опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Предметом спору між сторонами є договір міни від 09.11.2019 року, посвідчений державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори Ричок В.М. за реєстровим номером 2-579, про обмін 13/84 частини квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві спільної часткової власності недієздатному ОСОБА_2 (а.с. 7 звор.-8)

09 листопада 2019 року ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_2 , від імені якого діє як законний представник ОСОБА_4 будучи другим опікуном ОСОБА_2 і діючи від його імені, уклали між собою договір міни, за яким : ОСОБА_3 отримав у власність 13/84 частин у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 - право власності на частину квартири АДРЕСА_5 . Даний договір був посвідчений 11-ю Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 2-579.

Розпорядженням Оболонської в м.Києві державної адміністрації за № 677 від 03.10.2019 року «Про надання дозволу на вчинення правочину, що стосується майнових прав та інтересів недієздатної особи» надано ОСОБА_4 дозвіл на укладення спірного правочину. (а.с. 187-188)

Вказаний дозвіл просили опікунську раду надати ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 (а.с. 190-191)

Позивачці в 2019 році було відомо про укладення спірного договору, проте вона не повідомляла опікунську раду про те, що на її думку, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 проживають однією сім`єю, протилежне судом не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В свою чергу, згідно ч.1 статті 203 ЦК України, однією з вимог, дотримання якої необхідне для чинності правочину, є те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам.

Стаття 67 ЦК України визначає права та обов`язки опікуна: опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Також, стаття 68 ЦК України накладає обмеження на опікуна, визначаючи правочини, які не може вчиняти опікун. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна у власність за договором дарування або безоплатне користування за договором позички. Відповідне положення міститься також в п.4.8 «Правил опіки та піклування» .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

В ході розгляду справи встановлено, що недієздатний ОСОБА_2 вже тривалий час проживає в АДРЕСА_3 .

Починаючи з 2015 році, ОСОБА_2 проживає разом з ОСОБА_14 в вищевказаному будинку. ОСОБА_14 тривалий час опікується ОСОБА_2 , що не оспорювалося сторонами.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 18.07.2019 року комісією обстежено житлово-побутові умови ОСОБА_2 ,інваліда 1 групи. При перевірці було виявлено, що на даний час ОСОБА_2 разом з сестрою ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_15 проживають без реєстрації за адресою : АДРЕСА_6 .

Квартира загальною площею 55,2 кв.м., має дві житлові кімнати, кухню, два коридори, має всі зручності (водопровід, каналізація, ванна, туалет) опалюється пічним опаленням. В квартирі чисто, в кімнатах є меблі (диван та стіл). Біля квартири розміщена земельна ділянка, яка обробляється належним чином. (а.с. 180)

Позивачка тривалий час фактично не здійснює заходів по опіці недієздатного ОСОБА_2 , а з лютого 2022 року позивачка знаходиться поза межами України, що не оспорюється і самою позивачкою.

Звертаючись з даним позовом, позивач в інтересах ОСОБА_2 доводить суду , що ОСОБА_4 на час укладення спірного договору є цивільною дружиною ОСОБА_3 , який є другою стороною спірного правочину і на момент укладення спірного договору вони проживали однією сім`єю, вели спільний побут, підтримували фактичні шлюбні стосунки.

Позивач посилається на те, що при зверненні до Оболонського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 посилався на те, що « проживає в квартирі зйомній зі своєю цивільною дружиною вже на протязі 16 років», (а.с.6) разом з тим у вказаній заяві навіть не вказано прізвище особи з якою ОСОБА_3 посилається, що проживає. Надана суду позивачем відповідь на відзив у іншій справі датована 17.11.2021 р.(а.с.11-12) в той час , як спірний договір укладено в 2019 році.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як на час укладення спірного договору міни, так і на даний час, не перебували та не перебувають у зареєстрованому шлюбі, належних доказів на підтвердження того, що вказані особи проживали однією сім`єю на час укладення спірного договору суду не надано.

Спірний договір міни укладений з дозволу органу опіки та піклування, про що зазначається в самому спірному договорі. Ця обставина вказує на здійснення належного контролю з боку держави за дотриманням норм чинного законодавства та за дотриманням прав недієздатного ОСОБА_2 при укладенні спірного договору.

Позивачкою не доведено порушення прав недієздатного ОСОБА_2 укладенням договору міни в 2019 році, при цьому суд враховує, що позивачка фактично тривалий час не здійснює заходів по опіці ОСОБА_2 , а лише ОСОБА_5 є особою, яка виконує обов`язки опікуна недієздатного ОСОБА_2 .

Суд вважає, що позивачкою не доведено, що при укладенні спірного договору були порушені норми чинного законодавства, зокрема ст.68 ЦК України.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах підопічного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Оболонська районна в м.Києві державна адміністрація в особі органу опіки та піклування, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), про визнання дій незаконними, визнання недійсним договору міни та скасування запису про державну реєстрацію - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 06.05.2024 року.

Суддя Н.О. Яценко