СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/500/24
Провадження № 2/306/364/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Хараїн Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешк. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий), третя особа: Служби у справах дітей Свалявської міської ради Закарпатської області (адреса площа Головна, буд.1, м.Свалява, Мукачівського району, Закарпатської області, ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служби у справах дітей Свалявської міської ради Мукачівського району Закарпатської області про відібрання дитини ОСОБА_3 у батька ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав, визнання ОСОБА_1 піклувальником її онука ОСОБА_3 , стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Суд своєю ухвалою від 15.03.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачам копії позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року.

Розгляд справи призначений на 09:00 годину 08.05.2024 року.

Позивач позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№ 1783). Відповідач подав до суду заяву (вх. №1817), в якій не заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що з сином спілкується, аліменти сплачує, вважає, що дитині краще залишитися проживати з бабусею (а.с. 18). Представник третьої особи Служби у справах дітей Свалявської міської ради Полянич А.І. подала до суду заяву, про розгляд справи у відсутності представника ССД. Позовні вимоги в частині відібрання дитини від батька підтримує та просить задовольнити. До заяви додано висновок ООА Свалявської міської ради.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Суд проводить розгляд справи без участі за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

В частині вимоги про відібрання дитини, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_2 , відповідний актовий запис № 287 від 04.12.2008 року) вказано у графі "батько" - ОСОБА_2 (відповідач), у графі мати - ОСОБА_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого міською канцелярією обласного значення Веспрем (нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г.), ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті Веспрем (а.с.13-15).

Відповідно до 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину; ч.1 ст. 152 СК України - право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом; ч.4 ст. 155 СК України - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд встановив, що згідно витягу №57 від 26.02.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого адміністратором ЦНАП- дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 (позивачем) за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно висновку Свалявської міської ради Закарпатської області за №02-14/1619 від 15.04.2024 року вирішено вважати доцільним відібрання від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , без позбавлення його батьківських прав, строком на 1 рік (а.с .46-47).

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України - батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини; ч.1,2 ст. 3 Конвенції - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання (правовиа позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року, справа №402/428/16-ц).

Суд вважає, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки батько (відповідач) не заперечує щодо задоволення позову, вважає що дитині буде краще залишитися проживати з бабусею.

Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом, однак такий спосіб захисту прав дитини у цій конкретній ситуації найбільше відповідає інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд роз`яснює, що відповідно до ч.3 ст. 170 СК України - якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Суд зазначає, що відібрання дитини у відповідача та влаштування на тимчасове проживання у сім`ю до бабусі ОСОБА_1 буде відповідати інтересам дитини. Цей спосіб надасть можливість збереження сімейних стосунків між батьком та дитиною, та не позбавить відповідача права в подальшому ставити питання про повернення дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню.

З огляду на досліджені та встановлені в судовому засіданні докази, враховуючи, що позивачем доведені обставини на які вона посилається в позовній заяві належними та допустимими доказами, визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та, в інтересах дитини ОСОБА_3 його необхідно відібрати від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав та передати органу опіки і піклування для вирішення питання щодо його влаштування.

В частині вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає таке.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина; ч. 2ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (правова позиція в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 року, справа № 755/14148/18).

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Позивач просить визначити стягнення аліментів у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та нормич.3ст.11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства", що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на вище зазначене, беручи до уваги, що аліменти є власністю дитини, дитина перебуває на утриманні бабусі, яка буде розпоряджатися ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що від відповідача заперечень не надійшло (ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій), суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є обгрунтованою, яку необхідно задовольнити.

Судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та, не звільняє відповідача (як батька дитини) від обов`язку утримувати дитину, зокрема, у розмірі, встановленому законом та визначеному судом.

Розмір аліментів необхідно визначити з 05.03.2024 року у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який буде достатнім, не порушуючи інтересів і становища відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст.184 СК України - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме положеннями ст.184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до абз. 2 ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» - у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем в позові заявлено дві вимоги: про відібрання дитини та стягнення аліментів.

Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат за позовну вимогу про відібрання дитини позивач не заявляла, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України.

Поскільки вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 1211,20 грн., які діють з 01.01.2024 року (на день постановлення рішення).

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.т 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.19, 141, 150, 181-183, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешк. АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий), третя особа: Служби у справах дітей Свалявської міської ради Закарпатської області (адреса площа Головна, буд.1, м.Свалява, Мукачівського району, Закарпатської області, ) про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Відібрати від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 без позбавлення його батьківських прав відносно дитини строком на 1 (один) рік та передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на виховання бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканці АДРЕСА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.03.2024 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_2 в користь держави (отримувач: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) - судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст судового рішення складено 08.05.2024 рокув день розгляду справи і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА