Справа № 203/6717/24
УХВАЛА

26 листопада 2024 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рябчука Святослава Володимировича про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , державного реєстратора Верхівцевської міської ради Дніпропетровської області Хабло Костянтина Олександровича, про визнання протиправним та скасування рішення , витребування майна із чужого незаконного володіння.

В наданій в подальшому заяві представником позивача поставлено питання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно машиномісце/паркомісце, загальною площею 20,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України.

Зокрема п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено можливість забезпечення позову судом шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони вчиняти певні дії.

Пунктом 4 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що заходами примусового виконання рішень є заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про погашення (анулювання) запису в реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером т24139802 від 28.07.2008 року щодо нерухомого майна паркувального місця поз.25, загальною площею 20,9 кв.м, в житловому будинку літ.А-9,А-1,А1-1,А2-1, у приміщенні №105 цокольного поверху, за адресою: АДРЕСА_2 ; а також про витребування із чужого незаконного володіння відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача нерухомого майна машиномісця/паркомісця, загальною площею 20,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

На підтвердження наявності боргових зобов`язань відповідача перед позивачем останнім до позовної заяви надано засвідчені копії нотаріально посвідченого договору позики від 07.05.2022 року та розписки відповідача від 07.05.2022 року про отримання коштів.

З долучених до позову копій договору купівлі-продажу від 21.09.2012 року, витягу про державну реєстрацію прав, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_3 на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2012 року на праві власності належало паркувальне місце поз.25, загальною площею 20,9 кв.м, в житловому будинку літ.А-9,А-1,А1-1,А2-1, у приміщенні №105 цокольного поверху, за адресою: АДРЕСА_2 .

За договором купівлі-продажу від 21.09.2012 року вказане майно ОСОБА_3 було відчужено на користь позивача ОСОБА_1 та 12.10.2012 року здійснено державну реєстрацію права власності за останнім на це майно (реєстраційний номер майна 24139802).

29.10.2024 року державним реєстратором на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2012 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності машиномісця/паркомісця, загальною площею 20,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

При цьому, було анульовано запис про право власності позивача на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 24139802.

За вказаних вище обставин, оскільки з позовної заяви та додатків до неї вбачається спір про право власності на зазначений вище об`єкт нерухомості, право власності на який на теперішній час зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки подальше відчуження останньою спірного майна на користь інших осіб, які не були залучені до участі у справі, може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду у обраний позивачем спосіб в разі задоволення позову.

Поряд з цим, суд вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що буде обмежувати права власника.

Арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Застосування саме такого захобу забезпечення позову як арешт, позивачем належним чином не обґрунтовано і може призвести до безпідставної заборони користуватись майном та передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість та обсяг вимог позивача, суд вважає, що з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, найбільш доцільним буде заборонити вчиняти дії щодо відчуження спірного нерухомого майна.

Така заборона узгоджується з положеннями п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, п.4 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», не обмежить прав відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном та гарантуватиме збереження права власності на нього до ухвалення рішення суду по суті спору, забезпечить запобіганню ухилення від виконання рішення суду.

Таким чином, заяву представника позивача слід задовольнити частково та в порядку забезпечення позову слід заборонити відповідачці та будь-яким іншим особам, у т.ч. суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно - машиномісце/паркомісце, загальною площею 20,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

Оскільки такий вид забезпечення позову має тимчасовий характер, не позбавляє відповідачку право вільного користування майном, суд також не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) адвоката Рябчука Святослава Володимировича про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відповідачці ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та будь-яким іншим особам, у т.ч. суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, державної реєстрації речових прав на спірне нерухоме майно - машиномісце/паркомісце, загальною площею 20,9 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020).

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали для виконання три роки до 27 листопада 2027 року включно.

Суддя С.Ю.Казак