Провадження № 2/761/2831/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив ГК «Промінь» про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив ГК «Промінь» про визнання права власності в порядку спадкування.

У своїй позовній заяві просив суд визнати за ним, ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після померлого його рідного брата, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,2 кв. м, житловою площею 31, 5 кв. м.

Свою позовну заяву обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , після смерті якого було відкрито спадкову справу № 45/2020. Єдиним спадкоємцем після померлого є ОСОБА_1 . Серед майна померлого виявлено гаражний бокс № НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Ольжича, 48 , який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив-ГК «Промінь». 15.062022 Позивач подав до нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право власності на вказаний гаражний бокс, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи те, що право власності не може бути зареєстровано на померлу особу, а сам Позивач отримав відмову від нотаріуса про видачу йому документу про право власності, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав спадкоємця.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

05 грудня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Київської міської ради, відповідно до змісту якого просять суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

27 лютого 2024 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи №45/2020 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 30 квітня 2024 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, відзив до суду не направляв.

Треті особи у судове засідання не з`явилися.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 45/2020.

Єдиним спадкоємцем після померлого є ОСОБА_1 , про що свідчить лист від нотаріальної контори за вих. № 1621/02-14 від 14.06.2023 року.

Серед майна померлого виявлено гаражний бокс № НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Ольжича, 48 , який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив-ГК «Промінь».

Так, згідно з довідкою № 20 від 04.08.2020 року померлий ОСОБА_4 володів вказаним гаражним боксом та ще у 1986 році сплатив за нього пайові внески в повному обсязі та став його власником за законодавством, яке діяло в той час.

Запитами до КІ «Київське міське БТІ» встановлено, що право власності (як це вимагає діюче законодавство) на даний гаражний бокс не зареєстроване.

Також даних про оформлення права власності на даний гаражний бокс не виявлено в державному архіві.

15 червня 2022 року Позивач подав до нотаріальної контори заяву про видачу йому свідоцтва про право власності на вказаний гаражний бокс, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Суд зазначає, що в основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) - стаття 1216 ЦК України. Спадкодавець - це фізична особа, права та обов`язки якої після смерті переходять до інших осіб. Спадкоємці - це особи, що набувають право на спадщину (особи, які є живими на момент відкриття спадщини, особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народилися після відкриття спадщини, а також юридичні особи та держава). Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, які стали предметом дослідження в ході розгляду цієї справи, й встановлені правовідносини та докази покладені в основу рішення суду про задоволення позову.

Із матеріалів спадкової справи встановлена наявність копії Постанови про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії від 20 червня 2022 року, відповідно до якої нотаріус вказав, що документи, які посвідчують право власності на гаражний бокс відсутні, а також в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про право власності на вищезазначений гаражний бокс відсутня. Водночас, нотаріус роз`яснив позивачу його право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Так, відповідно до Листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суди при розгляді справ даної категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України.

У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається зі ст. ст. 1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 8 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов?язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» - у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною 3 статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов?язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Встановивши, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , інших спадкоємців немає, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не відмовившись від спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи, а тому суд приходить до висновку, що позивач вважається таким, що прийняв спадщину - гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 48 «Гаражний кооператив-ГК «Промінь», проте свідоцтво позивач не отримав й вказане майно залишились не набутим ним, й, оскільки позивач протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, але не отримав свідоцтво про право на спадщину, він вважається такими, що прийняв спадщину, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позову та визнання за позивачем права власності за законом.

За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1228, 1262, 1268 ЦК України, а також Закону України «Про нотаріат», з урахуванням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування», Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 55, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив ГК «Промінь» про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Визнати право власності за ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_3 ), в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на гаражний бокс № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, 48 , який знаходиться в обслуговуючому кооперативі «Гаражний кооператив-ГК «Промінь».

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

Київська міська рада, юридична адреса - м. Київ вул. Хрещатик, 36, ,

Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора, юридична адреса - м. Київ, просп. Правди, 33, ,

Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив ГК «Промінь», юридична адреса - м. Київ, вул. Ольжича, 48, .

Суддя: