Номер провадження: 22-ц/813/5965/24
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року, ухваленого під головуванням судді Васильків О.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

28.12.2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.01.2021 року в розмірі 128 410,00 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 19.01.2021 року та отримав кредитні кошти. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 200 000,00 грн.

Посилаючись на невиконання умов кредитного договору, у відповідача станом на 13.12.2023 року виникла заборгованість у розмірі 128 410, 00 грн., з яких: 105 993,40 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22 416,60 грн. заборгованість за відсотками.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено (а.с.78-81).

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.86-99).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Паук О.І. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (а.с.135-138).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Крім того, враховуючи положення п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного, датою ухвалення цього рішення є 20.09.2024 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.07.2024 року (а.с.129), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.130-134).

Відмовляючи у стягненні заборгованості за кредитним договором (тілом кредиту), суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог в цій частині (а.с.78-81).

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

На підтвердження своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав суду наступні докази:

- документ без назви, який підписаний відповідачем 21.09.2021 року. Зазначений документ містить інформацію про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а.с.8-11, 11зворот);

- заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем 19.01.2021 року (а.с.21-31);

- довідку про видачу відповідачу кредитної картки (а.с.33);

- виписку за договором б/н за період з 04.06.2018 року по 15.12.2023 року (а.с.36, 157-171).

З даної виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній отримав кредитну картку та користувався кредитними коштами (поповняв картку, поповнював мобільний телефон, оплачував покупки у магазинах, частково сплачував заборгованість за кредитом та інше).

Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Таким чином, враховуючи, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, що підтверджується вищевказаною банківською випискою, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення заборгованість за тілом кредиту у розмірі 105 993,40 грн. з підстав не доведення між сторонами договірних зобов`язань.

Що стосується вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за відсотками.

Як вже зазначалось, відповідач підписав 19.01.2021 року документ без назви та заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, які містять інформацію, зокрема, про процентну ставку за користування кредитними коштами (а.с.8-11, 21-31).

Проте, як вбачається з банківської виписки за договором б/н позичальник почав користуватися кредитними коштами, починаючи з 04.06.2018 року (а.с.171-зворот).

Однак в матеріалах справи відсутній договір укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 у 2018 році. А тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити, чи дійсно позичальник ОСОБА_1 був освідчений про всі умови кредитування, у тому числі щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, починаючи з 2018 року.

Документ без назви і Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, які зазначають, зокрема, процентну ставку, підписані відповідачем лише 19.01.2021 року, тобто більш ніж через два роки після укладання вищевказаного кредитного договору за 2018 рік, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами правильності нарахування процентів за кредитним договором, починаючи з 2018 року.

Крім того, в мотивувальній частині позовної заяви позивач вказав суму 22 416,60 грн. в якості заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Однак в прохальній частині позивач вказує цю ж суму вже в якості заборгованості по процентам за користування кредитом, не посилаючись на ст. 625 ЦК України.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, рішення Київського районного суду м.Одеси від 04.04.2024 року, в частині відмови у стягненні заборгованості зі тілом кредиту скасуванню, з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 105 993,40 грн.

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 78,85%, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 1 693,07 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 539,60 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір у загальному розмірі 4 232,67 грн. (1 693,07 + 2 539,50 = 4 232,67).

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року, в частині відмови у задоволенні позовних Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, скасувати.

Прийняти постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за кредитним договором у розмірі 105 993,40 грн. (сто п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 40 копійок).

Стягнути ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», , судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях у загальному розмірі 4 232,67 грн. (чотири тисячі двісті тридцять дві гривні 67 копійок).

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 04.04.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова