КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року

справа № 755/16435/21

провадження № 22-ц/824/ 2911/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Савіцькій Д.А.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі -Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Елінвар» - Яворського Богдана Івановича на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П., за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив суд з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з ТОВ «ЕЛІНВАР» на свою користь заробітну плату за період з 01.01.2020 року по 27.09.2021 року в розмірі 621 803,67 грн, вихідну допомогу згідно ч. 1 ст. 44 КЗпП у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 90 000,00 грн, та зобов`язати відповідача звільнити ОСОБА_1 з роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 19.03.2019 року ОСОБА_1 , перебуває у трудових відносинах в ТОВ «ЕЛІНВАР». Станом з 01.01.2020 року по 27.09.2021 року Відповідач має перед позивачем заборгованість з заробітної плати в розмірі 487 954,05 грн (не враховуючи податків та зборів).

17 вересня 2021 р. позивач надіслав Відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, 23 вересня 2021 р., також заяву про надання довідки про середню заробітну плату з 1 січня 2020 р., та заяву про виплату вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку. Дані документи надіслано з описом та повідомленням про вручення. Станом на 27.09.2021 р. відповідач жодним чином не відреагував на надіслані заяви.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 рокупозов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР» на користь ОСОБА_1 заборгованість по не виплаченій заробітній за період з 01.01.2020 року по 27.09.2021 року в розмірі 621 803,67 грн.

Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Допущено негайне виконання рішення в межах платежів за один місяць.

В решті задоволення позовних вимог відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ТОВ «Елінвар» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати, постановити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції помилково вважав заробітну плату позивача в розмірі 38000,00 грн, оскільки індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 підтверджують лише страховий стаж останнього, а тому не можуть бути прийняті як належний розмір на підтвердження розміру заробітної плати. Зазначає, що ОСОБА_1 не виходив на роботу з 01.02.2021, причин такої неявки не повідомляв, а тому заробітна плата не нараховувалась. Окрім того, судом не враховано, що позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати у період з 14.02.2020 по 28.02.2020 року. У вказаний період позивачу не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата. Відповідно до табелю обліку використаного робочого часу за березень 2020 року з 12.03.2020 позивачу встановлений 2 годинний робочий день та оплата посадового окладу становила в розмірі 2/3.

Зазначає, що заробітна плата за період 01.02.2020 року по 31.01.2021 року в розмірі 82 196 грн виплачена позивачу, та заборгованість перед позивачем становить 30 670,50 грн.

Також зазначає, що після відкриття провадження позивач не змінював предмет позову та не збільшував розмір позовних вимог, водночас в оскаржуваному рішенні зазначено, що позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просив стягнути з відповідача заробітну плату за період з 01.01.2020 по 27.09.2021 року в розмірі 621 803,67 грн.

Апелянт посилається на відсутність належних доказів на підтвердження наявності заборгованості ТОВ «Елінвар» перед позивачем.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник ТОВ «Елінвар» просив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності відповідача, та апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із невиплати відповідачем заробітної плати за період з 01.01.2020 року по 27.09.201 року, наявності наказу про звільнення позивача на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП від 02.12.2021 року, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог про звільнення позивача та виплату останньому вихідної допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 03-к від 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) призначено на посаду інженера виробничо технічного відділу ТОВ «Елінвар» 18 лютого 2019 року з оплатою праці згідно штатного розпису.

Наказом №19-к від 03 вересня 2019 року позивача переведено на посаду начальника виробничо-технічного відділу з 03 вересня 2019 року з оплатою праці згідно штатного розпису.

Таким чином, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.01.2020 року по 27.09.2021 року в розмірі 621 803,67 грн.

В свою чергу, відповідно до Індивідуальної відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування від 13.03.2023 року, з жовтня 2019 року посадовий оклад позивача ОСОБА_1 становить 38 000,00 грн.

Також, Наказом № 04-од від 16 березня 2020 року оголошено простій з 17 березня 2020 року до моменту завершення карантину та скасування обмежувальних заходів, у тому числі начальнику виробничо-технічного відділу - Байбарі В.І.

Наказом № 09-з від 03 серпня 2020 року з 04 серпня 2020 року встановлено дистанційну (надомну) роботу для всіх без виключення працівників офісу ТОВ «Елінвар» в тому числі позивачу до стабілізації ситуації, пов`язаної з поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19.

Наказом № 01-од від 29 грудня 2020 року «Про часткове припинення простою», припинено простій, оголошений наказом ТОВ «Елінвар» «Про організацію робочого процесу під час карантину» від 16 березня 2020 року №04 - од, з 01 січня 2021 року ОСОБА_1 - начальнику виробничо-технічного відділу.

Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Частиною першою статті 117 КЗпП України перебачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Із роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків від 23.02.2023 року, відповідач ТОВ «Елінвар» припинив позивачу виплату заробітної плати з січня 2020 року.

Отже, заробітна плата позивачу в період з 01.01.2020 року по 27.09.2021 року відповідачем не нараховувалась та відповідно не утримувались податки та збори.

З табелю обліку з використання робочого часу вбачається, що оклад начальника виробничо-технічного відділу становив 38100,00 грн, та з 12.03.2020 року позивачу встановлений 2 годинний робочий день.

З урахуванням вказаних відомостей, доводи апелянта про те, що судом помилково вважав заробітну плату позивача в розмірі 38000,00 грн є безпідставними.

Так, наказом 16 березня 2020 року оголошено простій з 17 березня 2020 року та визначено під час простою оплачувати 2/3 посадового окладу, в тому числі ОСОБА_1 . Відтак. розмір заробітної плати під час простою становив 25 333,33 грн.

Отже, розмір невиплаченої заробітної плати за 2020 рік з урахуванням простою становить 396 752,75 грн та розраховується наступним чином:

- з 01.01.2020 року по 17.03.2020 року становить 96838,77 грн

(76 000,00 грн (2 місяці 17 днів х 38000грн) + 20838,77 (17 днів х 12225,81грн));

- з 18.03.2020 року по 04.08.2020 року становить 116042,92 грн

(101333,32 грн ( 4 місяці х 25333,33 грн) + 14709 (18 днів х 817,2 грн)

- з 05.08.2020 по 31.12.2020 року становить 183 871,06 грн

152 000 (4 місяці х 38000 грн) + 31871,06 (26 днів х 12225,81грн).

Встановлено, що за період з 01.01.2021 року по 27.09.2021 року позивачу було частково виплачено заробітну плату відповідачем в розмірі 112 045,95 грн.

Відтак, з 01.01.2021 року по 27.09.2021 року заборгованість з у рахуванням виплати 112045,95 грн становить 225050,92 грн (337096,87 грн - 112045,95 грн).

Відповідно до Наказу № 02-к від 02.12.2021 року ОСОБА_1 звільнено 02.12.2021 року за прогули без поважних причин (а.с. 150 т.1).

Щодо вимог позивача про стягнення вихідної допомоги згідно ч. 1 ст. 44 КЗпП у розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 90 000,00 грн, та зобов`язання відповідача звільнити ОСОБА_1 з роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні таких вимог.

Відповідно до Наказу № 02-к «Про звільнення за прогул ОСОБА_1 » від 02 грудня 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІНВАР», позивача було звільнено з посади начальника планово технічного відділу за прогули без поважних причин, пункт 4 ст. 40 КЗпП України.

Вказаний наказ не оскаржувався та скасований не був, а відтак позивач вже звільнений з посади та повторне звільнення не є допустимим.

Як зазначено у частині першій статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Водночас, позивача звільнено за прогули без поважних причин, пункт 4 ст. 40 КЗпП України, що не є підставою для виплати вихідної допомоги.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не виходив на роботу з 01.02.2021, причин такої неявки не повідомляв, а тому заробітна плата не нараховувалась не можуть бути прийняті. В матеріалах справи наявні скріншоти переписки з директором ТОВ «Елінвар» - Ребіковим Ю.О. , з яких вбачається вирішення робочих питань з позивачем, та заперечень щодо невиходу ОСОБА_1 чи вимог з`явитись на роботу вказана переписка не містить (а.с. 204 -211 т. 1).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано, що позивач знаходився у відпустці без збереження заробітної плати у період з 14.02.2020 по 28.02.2020 року, у зв`язку із чим заробітна плата у вказаний період позивачу не нараховувалась судом не приймається. Матеріали справи не містять наказу про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 у заявлений період, а тому правомірність проставлення у табелі обліку використання робочого часу відпустки не є належним підтвердженням.

Посилання скаржника на встановлення з 12.03.2020 позивачу 2 годинний робочий день та оплата посадового окладу становила в розмірі 2/3, судом не приймається, оскільки вказані обставини були враховані при обчисленні розміру заборгованості по заробітній платі.

Апелянтом зазначено, що після відкриття провадження позивач не змінював предмет позову та не збільшував розмір позовних вимог.

Разом із цим, в матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій остання наводить розрахунок заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2020 року по 27.09.2021 року. Вказану заяву суд вважає як заяву про збільшення позовних вимог, враховуючи її зміст та характер вимог, незалежно від її назви, оскільки вона подана до суду з метою вирішення матеріального спору.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Елінвар» - Яворського Богдана Івановича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді