Справа № 189/1154/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року смт. Покровське

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Степанова О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , 1979 р.н., на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви і до досягнення донькою повноліття.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з положенням ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Так, відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Пунктом 5 частини 1 статті 161 ЦПК встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що законодавець передбачив видачу судового наказу про стягнення аліментів у двох випадках, а саме: у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі частки від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, чинний ЦПК не передбачає видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви і до досягнення донькою повноліття, як це просить заявниця.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника.

Однак, заявниця не вказала повне ім`я (по батькові) боржника, що позбавляє суд ідентифікувати особу боржника.

Таким чином, заява про видачу судового наказу містить суперечності, які не можуть бути усунуті в порядку наказного провадження, оскільки суд позбавлений можливості самовільно обирати вірні дані для внесення їх до виконавчого документу без з`ясування їх правильності.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, та подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 161,163, 165,167 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити заявниці, що відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.С. Степанова