Справа № 916/1805/23
Провадження №6/522/338/24
УХВАЛА

10 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої - судді Косіциної В.В., розглянувши на підставі наявних матеріалів подання Державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла,-

ВСТАНОВИВ:

09 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання Державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла, у якому заявник просить надати дозвіл державним виконавцям Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на примусове проникнення до об`єкту нерухомого майна боржника, а саме: квартини АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з метою перевірки майнового стану боржника за місцезнаходженням майна.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Судове засідання для розгляду подання було призначено на 10.05.2024 року о 15 годині 00 хвилин.

10 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника Малиновського ВДВС у місті Одесі, у якому заявник просить здійснити розгляд подання за його відсутності.

Будь-яких інших заяв або клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.02.2024 року у справі №916/1805/23 стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ТОВ «Карпатські мінеральні води» 1 509 821,43 гривні суми попередньої оплати, 364 932,95 гривень пені та 28 121,31 гривню судового збору.

26 березня 2024 року Господарський суд Одеської області видав наказ №916/1805/23 про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2024 року у справі №916/1805/23.

Постановою державного виконавця Малиновського ВДВС у місті Одесі від 12.04.2024 року на підставі судового наказу №916/1805/23 від 26.03.2024 року було прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження №74731342 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Карпатські мінеральні води» 1 509 821,43 гривні суми попередньої оплати, 364 932,95 гривень пені та 28 121,31 гривню судового збору.

Із відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №373931432 від 11.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно актів державного виконавця від 18.04.2024 року та 24.04.2024 року, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 для здійснення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану, проте, зазначені дії не вдалося вчинити, оскільки виконавцю не було надано доступу до житла.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено уст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обов`язків і прав виконавців, зокрема п.4 ч.3 ст. 18 вказаного закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, Законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Постанова КЦС ВС від 12.03.2020 у справі № 757/41727/19-ц містить висновки про те, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

У поданні про примусове проникнення до житла державний виконавець зазначає про те, що згідно відповіді ПФУ про осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, останнє місце роботи, відомості щодо ОСОБА_1 відсутні.

Також зазначає про те, що згідно відповіді ПФУ, ОСОБА_1 не значиться такою що отримує пенсію.

Також, державний виконавець посилається на те, що згідно даних АСВП «Рахунки боржника», боржник має відкриті у банківських установах рахунки, проте, залишок коштів недостатній для погашення заборгованості, а згідно даних АСВП «Майно», відсутня відповідь МВС щодо наявності у боржника транспортних засобів.

Проте, звертаючись із таким поданням, державним виконавець не надав суду відповіді ПФУ, що унеможливлює встановлення наявності або відсутності у боржника іншого джерела доходів. Також, державним виконавцем не було надано відповіді з АСВП щодо рахунків боржника та майна, а тому, суд немає підстав вважати, що залишок коштів у боржника недостатній для погашення заборгованості, в тому числі часткового, а також немає підстав вважати, що у боржника відсутні транспортні засоби.

Тому, у суду немає підстав вважати, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Постанова КЦС ВС від 17.02.2021 у справі № 761/37339/19 містить висновок про те, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Так, державним виконавець посилається на акти від 18.04.2024 та 24.04.2024 року в якості доказу того, що існували перешкоди у вчиненні виконавчий дій.

З акту державного виконавця від 18.04.2024 року вбачається наступне: невідомі особи, які представилися представника управляючої компанії заблокували прохід на територію дому за адресою: АДРЕСА_3 . На законні вимоги державного виконавця щодо перевірки майнового стану боржника не реагували. Тому, державному виконавцю не вдалося вчинити виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника, не надано доступ до майна боржника.

Проте, з акту вбачається, що боржник будь-яких активних дій для перешкоджання державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій не здійснював.

Суд звертає увагу на те, що зазначеним актом підтверджується неможливість потрапити до об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , але аж ніяк до майна боржника.

Також, суд звертає увагу на те, що окрім акту, будь-яких доказів перешкоджання у вчиненні виконавчої дії надано не було (відео та/або звукозапис, витяг з ЄРДР за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ст.343 КК України.

Згідно акту від 18.04.2024 року, перевірку майнового стану та опис майна боржника не вдалося здійснити, оскільки, на стук у двері ніхто не відкрив, на телефонний дзвінок не відповів.

При цьому, у акті не наведено будь-яких обставин, які дають суду підстави вважати, що виконавцям чинили перешкоди у вчиненні виконавчих дій.

Тому, суд вважає, що державний виконавець не надав суду будь-яких доказів того, що боржник вчиняє будь-які активні дії, спрямовані на перешкоджання державним виконавцям у вчиненні виконавчих дій, зокрема, перевірки майнового стану та опису майна.

Суд також звертає увагу на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.04.2024 року хоча і була направлена на адресу боржника листом із рекомендованим повідомленням про вручення, проте, не була вручена під час доставки із зазначенням причини: «закінчення встановлення терміну зберігання» що підтверджується сервісом перевірки статусу відстеження АТ «УКРПОШТА», а тому, у суду є підстави вважати, що боржнику невідомо про вчинення державним виконавцем будь-яких виконавчих дій відносно нього.

Враховуючи те, що доказів вичерпання всіх засобів виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника державним виконавцем не надано, та те, що державний виконавець не довів що боржник вчиняє будь-які активні дії, спрямовані на перешкоджання державним виконавцям у вчиненні виконавчих дій, зокрема, перевірки майнового стану та опису майна, беручи до уваги необізнаність боржника у можливому вчиненні відносно нього виконавчих дій, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 260, 261, 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання Державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове проникнення до житла залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Текст ухвали складено та підписано 10 травня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.