Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

третьої особи : ОСОБА_2 ;

представників третіх осіб : ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_13., ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_4 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд визначити позивачу додатковий строк - два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 народилася ОСОБА_9 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.09.1968 року. Згодом, після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.02.2023 року. Як вбачається із зазначеного вище свідоцтва, ОСОБА_7 помер у с. Шубині Стави, Звенигородського району, Черкаської області, де і постійно проживав.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/008073505 від 06.10.2023 року, Позивач зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 . Позивач дізналася про смерть свого батька від сина, який приїхав до неї і повідомив про це її. Разом з тим, Позивачу відомо про те, що у власності батька була квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

07.10.2023 року Позивач звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою №2151 про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 . Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 , після смерті її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 відмовлено, так як Позивач пропустила строк на звернення із заявою про прийняття спадщини. Позивач вважає таку відмову неправомірною та такою, що порушує права інтереси Позивача, оскільки позбавляє її права на прийняття спадщини, яку залишив батько після смерті. Звертає увагу суду на той факт, що Позивач та її батько на момент смерті проживали окремо один від одного на великій відстані. Також варто зауважити, що Позивач є людиною похилого віку, та не вміє користуватися сучасною технікою, що ускладнило отримання інформації про смерть батька. Про факт смерті свого батька Позивач дізналася у вересні 2023 року.

У зв`язку з зазначеними вище обставинами, шестимісячний строк для прийняття спадщини Позивачем було пропущено.

30 жовтня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у змісті позовної заяви та письмових запереченнях на пояснення третьої особи, просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Київської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До суду строною відповідача було направлено відзив на позовну заяву, в якому просив справу розглянути без участі представника відповідача та ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства.

Представники третіх осіб ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 в судому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у письмових поясненнях на позовну заяву.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 22.02.2023 року.

Спадковим майном після смерті спадкодавця ОСОБА_7 залишилась квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Спадкодавець був зареєстрований та мешкав за вказаною адресою.

В свою чергу, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2023/008073505 від 06.10.2023 року, позивач зареєстрована і проживає за адресою АДРЕСА_1 .

07.10.2023 року Позивач звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою №2151 про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 .

Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_4 , після смерті її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 відмовлено, так як Позивач пропустила строк на звернення із заявою про прийняття спадщини.

Окрім того, як встановлено вході судового розгляду та вбачається з матеріалів спадкової справи № 215/2023 року, щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , що із заявами про прийняття спадщини до Десятої Київської державної нотаріальної контори звернулися 22 серпня 0223 року племінниця спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 онук спадкоємця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 брат спадкоємця ОСОБА_6 .

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Таким чином, суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтею 51 цього Кодексу визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову.

Згідно постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як вже зазначалось вище, відповідно до постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у правах про спадкування» та п.п. 3, 4 № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» відповідачами у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини чи продовження строку на прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За їх відсутності - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року №2-112/2008.

Позивачем відповідно до позовної заяви визначено в якості відповідача Київську міську раду із посиланням на те, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 не має.

Суд вважає дані твердження помилковими, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При цьому суд звертає увагу на те, що вказаною нормою не визначено строку, в який спадкоємець, що прийняв спадщину, зобов`язаний звернутись за видачею відповідного свідоцтва, виходячи з положень ч.3 ст.1296 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_7 першої черги спадкування за законом, яка у передбачений законом строк не реалізувала своє право на прийняття спадщини.

Відтак, після смерті ОСОБА_7 його спадкоємцями за законом є племінниця спадкодавця ОСОБА_2 , онук спадкоємця ОСОБА_5 та брат спадкоємця ОСОБА_6 , які у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і чий процесуальний статус у даній справі визначено в якості третіх осіб. Тобто, в даній справі існує спір саме між спадкоємцями різних черг, вирішення якого прямо впливає на їх спадкові права.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що Київська міська рада у даній справі є неналежним відповідачем в зв`язку із наявністю спадкоємців.

Таким чином, виходячи з того, що суд у силу покладених на нього процесуальним законом повноважень позбавлений можливості самостійно визначати суб`єктний склад учасників справи, та встановивши, що у справі не залучено суб`єктів, які мають відповідати за позовом у межах заявлених позовних вимог як відповідачі, суд відмовляє у позові.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка має за ним відповідати, що є обов`язковою підставою для відмови у його задоволенні, суд не дає оцінку решті доводів позовної заяви, тому що вони можуть бути дослідженні та оцінені лише за умови правильного визначення кола осіб, які беруть участь у справі, їх процесуального статусу, що узгоджується із встановленим статтею 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод правом на справедливий суд, яке включає, зокрема право на доступ до суду (щодо прав і обов`язків цивільного характеру) і передбачає надання особі відповідних процесуальних гарантій здійснення її прав у суді першої інстанції (Menshakova v. Ukraine, заява № 377/02 від 8 квітня 2010 року).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1223, 1268, 1270, 1272 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 82, 90, 91, 95, 141,258-259, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач - ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, адреса: м,Київ, вул.Хрещатик, буд.36;

Треті особи:

ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_5 ;

ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя: