Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/110/24

07 травня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2024 року адвокат Брайляк Е.Я. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, сформованим в системі "Електронний суд", до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 18.06.2020 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 75.

Від шлюбу у них народилася одна дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є малолітнім.

Зазначає, що до укладення шлюбу між нею та відповідачем були теплі і щирі стосунки, вони мали взаємні почуття любові та поваги один до одного, спільні погляди на життя, бажання створити сім"ю. Однак, після укладення шлюбу їхні погляди на спільне життя змінились. Після народження сина їхні з відповідачем відносини почали поступово погіршуватись, при будь-якій нагоді виникали сварки, які часом призводили і до рукоприкладства. Також, стверджує, що відповідач неодноразово вживав алкогольні напої, не ходив на роботу, нехтуючи своїм обов"язком забезпечувати сім"ю, у зв"язку з чим у них часто виникали конфліктні ситуації.

Вважає, що їхні сімейні відносини остаточно розірвані та примирення між ними неможливе, а шлюб носить тільки формальний характер.

Просить шлюб між нею і відповідачем розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Крім того, просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати по справі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, натомість остання подала до суду клопотання, в якому просить проводити розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, а також не заперечує щодо заочного розгляду даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 07.05.2024 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 18.06.2020 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Фрагківськ), актовий запис № 75 (а.с.12).

Від шлюбу у них народилася одна дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9).

Разом з тим судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач ОСОБА_1 не має наміру підтримувати їх в подальшому та стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного, наміру зберегти сім`ю у неї немає.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини.

Що стосується розподілу судових витрат по даній справі, суд констатує наступне.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим суд констатує, що у відповідності до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15.

Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено вище, правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 адвокатом Брайляк Е.Я. на підставі договору про надання правової допомоги № 0801/24 від 08.01.2024 року.

Згідно долучених стороною позивача до матеріалів справи копії розрахунку суми витрат на правову допомогу від 16.01.2024 року та копії квитанції від 15.01.2024 року витрати на правничу допомогу склали 6000 грн. 00 коп.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, складність справи та виконані адвокатом роботи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, те, що представник позивача, адвокат Брайляк Е.Я. не приймала участь в судових засіданнях, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Крім того, з відповідача в користь позивача слід стягнути також 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору, а всього судових витрат 7422 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 18.06.2020 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Фрагківськ), актовий запис № 75 розірвати.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з позивачем ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки: АДРЕСА_2 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 5000 грн. витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, а всього - 7422 грн. 40 коп.

В решті вимог позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.