Справа № 159/915/24 Головуючий у 1 інстанції: Панасюк С. Л.
Провадження № 22-ц/802/941/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання як членів сім`ї - чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , поданою представником ОСОБА_1 , на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 13 лютого 2024 року через свого представника ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 про встановлення факту проживання як членів сім`ї - чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона орієнтовно з 2007 рок по 31 березня 2022 року проживала як член сім`ї - дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час захисту незалежності та територіальної цілісності України. З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у квітні 2023 року вона звернулася за місцем свого проживання до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак у прийомі документів їй відмовлено, оскільки вона не є членом сім`ї загиблого ОСОБА_5 . Інший член сім`ї - син загиблого ОСОБА_4 також претендує на одноразову грошову допомогу. Просила встановити факт проживання як членів сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як дружини та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як чоловіка без реєстрації шлюбу з 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ковельського районного суду Волинської області від 27 липня 2024 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_3 20 серпня 2024 року через свого представника ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає його таким, що містить висновки, які не відповідають обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам. Не виключає, що і вона, і син загиблого ОСОБА_4 проживали однією сім`єю з ОСОБА_6 . Вважає, що суд неповно дослідив докази, а саме не надав оцінку фотоальбому, який було складено в пам`ять про загиблого ОСОБА_5 . Присутність на похороні позивача підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 . Під час відкриття провадження у справі порушено вимоги статті 274 ЦПК України, оскільки справа, що пов`язана із сімейними відносинами, не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження. Просила скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2024 року в цій справі, постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 заперечив вимоги апеляційної скарги позивача. Вказав, що допитані в судових засіданнях свідки повідомили лише ту обставину, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільно проживали у Республіці Польща на тимчасових заробітках. Факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у квартирі, де проживає позивач, свідки не підтвердили. Оскільки зазначені обставини судом уже були взяті до уваги, то ствердження апелянта про те, що вони не були належним чином досліджені, є помилковим. Фотоальбом виготовлений на замовлення позивача, без згоди загиблого, тому є одностороннім волевиявленням позивача. Йому, як сину загиблого, позивач невідома. Заперечує те, що батько впродовж тривалого часу проживав спільно з позивачем, вів спільне господарство. Стверджує, що позивача ніколи не бачив, не був з нею знайомий. Зазначає, що батько жив з його матір`ю (колишньою дружиною) після розлучення до 2012 року. У 2015 році він (відповідач) вступив на навчання до Камінь-Каширського ПТУ і користувався пільгами з оплати навчання, проживав з батьком як член його сім`ї. Процесуальні норми судом першої інстанції не порушені. Просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити з викладених у ній підстав. Представник відповідача ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги позивача заперечувала.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення її без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела, що вона була членом сім`ї ОСОБА_5 поряд з його сином ОСОБА_4 ; що проживала з ОСОБА_5 як жінка та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Висновок суду першої інстанції є правильним з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Свідоцтво про смерть ОСОБА_5 видано 05 квітня 2022 року Камінь-Каширським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Згідно з донесенням № 1844 від 14 квітня 2022 року, рядовий ОСОБА_5 , 1970 року народження, номер обслуги самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи вч НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в результаті осколкового поранення голови, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій (смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби). Складом сім`ї, яка знаходилась на утриманні загиблого, зазначено синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , розірвано 18 травня 2004 року. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Місце проживання ОСОБА_5 на час смерті було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року в справі № 140/9139/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року, визнано протиправним та скасовано пункт 9 рішення, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 07 квітня 2023 року № 5/д, про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_4 для призначення одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи ОСОБА_4 для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У зазначених судових рішеннях підтверджено факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків між відповідачем ОСОБА_4 та його батьком ОСОБА_5 як членами сім`ї.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно зі статею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, станом на 31 березня 2022 року, У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» станом на 31 березня 2022 року було закріплено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».

У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року в справі № 204/6931/20 викладена така правова позиція: «встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю».

Факт проживання ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації станом на 31 березня 2022 року по АДРЕСА_1 підтверджується довідками виконавчого комітету Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області № 503 від 27 липня 2022 року та № 337 від 20 квітня 2023 року. У зазначених довідках інформація про проживання за вказаною адресою позивача ОСОБА_3 відсутня.

Судом першої інстанції правильно відхилено та не узято до уваги як доказ довідку № 300 від 05 квітня 2023 року, видану виконкомом цієї ж сільської ради, оскільки в ній міститься інформація про проживання за вищевказаною адресою у той же період виключно ОСОБА_5 та ОСОБА_3 без зазначення будь-якої інформації про сина загиблого - ОСОБА_4 .

Довідка РЖКП № 1 м. Ковель Волинської області № 650 від 19 квітня 2023 року про те, що на день смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 (яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) проживала разом із загиблим без реєстрації, вела спільне господарство, не може бути прийнята судом у якості доказу. Відсутність в довідці інформації про те, за якою саме адресою та у який період ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спільно проживали, свідчить про недостовірність такого доказу в розумінні статті 79 ЦПК України для встановлення факту спільного проживання таких осіб однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Така довідка складена начальником РЖКП-1 зі слів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що не відповідає критерію допустимості (стаття 78 ЦПК України), оскільки такі свідки не були допитані в судовому засіданні за заявою сторони, яка такий доказ подає (частина 2 статті 90 ЦПК України), та не подавали до суду заяв у порядку, встановленому статтею 93 ЦПК України.

Подання позивачем ОСОБА_3 досліджених вище довідок свідчить про суперечливість позиції позивача, оскільки вони містять різний виклад обставин, що потребують встановлення у цій справі, зокрема, щодо місця спільного проживання її та ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про спільне проживання та поїздки ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на заробітки до Республіки Польща, спільні фотографії у фотоальбомі, складеному в пам`ять про загиблого, не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Такий висновок суду першої інстанції, який колегія суддів підтримує, відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року в справі № 466/3769/16-ц, від 23 вересня 2021 року в справі № 204/6931/20.

Суд критично оцінює достовірність інформації про форми звертання загиблого до позивача, викладені в альбомі пам`яті, оскільки такий письмовий доказ не містить посилання на автора, час та місце складення такого документу, що не відповідає критерію допустимості (стаття 78 ЦПК України), а розділ, на який вказує позивач, написаний зі слів самого позивача, що спростовує належність та достатність такого доказу для підтвердження обставин, на які вона посилалється.

Факт присутності ОСОБА_3 на похороні ОСОБА_5 , про що відповідач ОСОБА_4 не заперечував, не є ні прямим, а ні непрямим доказом спільного проживання позивача та загиблого, оскільки не несе у собі будь-якої інформації щодо предмета доказування в цій справі.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. (постанова Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16).

Матеріали справи також не містять доказів щодо сімейного стану позивача (перебування чи не перебування позивача в іншому зареєстрованому шлюбі у період з 2007 року по 31 березня 2022 року). Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції інформації про вищезазначене не повідомив. У позовній заяві, інших заявах по суті спору, доказах, які подані позивачем, також не зазначено конкретної дати (місяця) з якого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як про це вказує позивач, почали спільно проживати.

В матеріалах справи відсутні докази ведення спільного бюджету, придбання майна, витрачання коштів на спільні цілі позивачем та ОСОБА_5 .

У суді не встановлено, що між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були усталені відносини, що притаманні подружжю; що між ними були взаємні права та обов`язки як у подружжя. Позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу на час його загибелі та у вказаний нею період.

Отже, позивач не довела факту її спільного із загиблим ОСОБА_5 проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.

Позивачем подана позовна заява про встановлення факту, що має юридичне значення, і інших вимог позивач не ставила. Підстав вважати, що ця справа виникла із сімейних правовідносин немає. Позивач у строк для подання відзиву на позовну заяву, визначений в ухвалі Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2024 року, не подала до суду першої інстанції заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Натомість, у клопотанні від 26 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_1 просив про проведення розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у зв`язку із необхідністю виклику для допиту свідків.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом норм процесуального права в частині розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного проваження з повідомленням (викликом) сторін у порядку, визначеному статтею 274 ЦПК України.

Суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у позові про встановлення факту, що має юридичне значення і такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами матеріального права. Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді