УХВАЛА

25 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 671/1543/21

провадження № 61-18278сво23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року у складі судді Ніколової С. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у складі колегії суддів П`єнти І. В., Корніюк А. А., Талалай О. І. у справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовомдо ОСОБА_1 про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що вона є власником 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/4 частка є ОСОБА_1

Зауважувала, що між нею та відповідачем склалися неприязні відносини, вони не спілкуються, родинних зв`язків не підтримують. Більш того, за її заявою

ОСОБА_1 було притягнуто до кримінальної відповідальності за частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України. Спільне користування квартирою є неможливим.

ОСОБА_1 , як співвласник зазначеного нерухомого майна, у квартирі не проживає, майном не цікавиться, участі в його утриманні не приймає, комунальні послуги не оплачує.

Висновком експерта за результатами проведеного будівельно-технічного експертного дослідження від 20 вересня 2021 року № 22/21 встановлено, що поділити в натурі приміщення спірної квартири між співвласниками технічно неможливо.

Посилалася на те, що припинення права власності ОСОБА_1 на частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласника квартири, та членам його сім`ї, оскільки відповідач має у власності інше житло - житловий будинок загальною площею 56,6 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2 , у якому він фактично проживає.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просила суд припинити право власності ОСОБА_1 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 , з виплатою йому грошової компенсації у розмірі

92 036,75 грн, яка була попередньо внесена нею на депозитний рахунок суду, та визнати за нею право власності на належну відповідачу частку.

Стислий виклад позиції відповідача

ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 . Вважав, що наданий позивачкою договір дарування частки квартири від її матері, є недостовірним, оскільки відсутні докази набуття дарувальником права власності на 1/4 частки у такому майні. Зауважував, що позивачка намагається заволодіти частиною його майна та здійснює для цього незаконні дії.

У підготовчому судовому засіданні 24 червня 2022 року відповідач подав зустрічний позов до Соломнянського старостинського округу Волочиської ОТГ Волочиської міської ради, приватного нотаріуса Волочиського районного нотаріального округу Гадайчук Є. А., ОСОБА_2 , державного реєстратора Гадайчук Є. А. про визнання дій секретаря виконавчого комітету сільської ради щодо посвідчення заповіту неправомірними, визнання заповіту недійсним, визнання дій нотаріуса неправомірними, скасування реєстраційного запису в спадковому реєстрі, визнання недійсним та скасування договору дарування, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Волочинського районного суду Хмельницької області від 24 червня

2022 року зустрічний позов ОСОБА_1 повернуто заявнику з посиланням на пропуск процесуального строку для його подання та відсутність поважних причин для поновлення такого строку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня

2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право власності на 1/4 частку квартири

АДРЕСА_1 , що згідно зі свідоцтвом про право власності від 25 березня 2003 року, серія НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частку квартири

АДРЕСА_1 .

Виплачено ОСОБА_1 компенсацію вартості за 1/4 частку вказаної квартири, внесену ОСОБА_2 на депозитний рахунок згідно з квитанцією від 20 січня 2023 року № 0.0..1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що спільне користування співвласниками спірним майном є неможливим, між сторонами існують неприязні стосунки, родинних відносин сторони не підтримують, водночас, річ є неподільною. З огляду на те, що

ОСОБА_1 спірною квартирою не користується, забезпечений іншим житлом, тривалий час не цікавився спірним майном, не утримує його, тягар утримання спірного майна несе позивачка, суд вважав, що припинення права на частку відповідача у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності правих підстав для задоволення позову, з огляду на встановлені обставини неможливості спільного користування квартирою та її поділу між співвласниками, а також відсутності доказів, які б свідчили, що припинення права власності відповідача на частку у квартирі може завдати істотної шкоди його інтересам. Зазначено про безпідставність доводів відповідача щодо наявності сумнівів у відповідності вимогам чинного законодавства документів, на підставі яких ОСОБА_2 набула право власності на 3/4 частки спірної квартири, зокрема заповіту, з огляду на ненадання належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо недійсності/нікчемності заповіту.

Крім того, судом апеляційної інстанції відхилено доводиапеляційної скарги щодо незаконної відмови суду першої інстанції у прийнятті зустрічного позову з посиланням на те, що ухвала суду щодо повернення зустрічного позову була оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку і ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 24 червня 2022 року в частині повернення зустрічної позовної заяви залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

15 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

При відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції визначив, що підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій є підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 11 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі № 671/1543/21 та витребувано матеріали справи з Волочиського районного суду Хмельницької області.

У лютому 2024 року матеріали справи № 671/1543/21надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2024 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили судові рішення без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах:

- Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15, про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою домовленість. При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. Допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

- Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 169/740/20 (провадження № 61-774св23) про те, що недопустимим є поєднання позову про припинення права на частку (стаття 365 Цивільного кодексу України) та визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України) одночасно;

- Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21) про те, що тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що за своєю суттю такий спосіб захисту, як визнання права, може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою;

- Верховного Суду від 06 лютого 2023 року у справі № 607/22941/21 (провадження № 61-12444св22) про те, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Заявник також послався на те, що суди попередніх інстанцій не урахували наявності у спірній квартирі двох кімнат, до яких є окремий доступ, а також можливості відступу у незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним.

Зазначив, що суд першої інстанції у порушення вимог процесуального закону відмовив у прийнятті поданої ним зустрічної позовної заяви. Вартість квартири у розмірі 368 147,00 грн не відповідає ринковій вартості вказаного житла і явно занижена суб`єктом оцінки. Вважає, що квартира не є неподільною і йому може бути виділена окрема кімната у квартирі.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

14 березня 2024 року через систему «Електронний суд» представник

ОСОБА_2 - адвокат Онищук М. Б. звернулася до Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу, у якому зазначила, що суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що припинення права власності відповідача на 1/4 частику у спірному майні за умови внесення позивачкою вартості частки на депозитний рахунок суду не призведе до порушення прав ОСОБА_1 .

Посилається на нерелевантність наведеної заявником судової практики Верховного Суду спірним правовідносинам, зокрема відмінності фактичних обставин справ, а також безпідставність доводів касаційної скарги щодо порушення норм процесуального права при поверненні зустрічної позовної заяви, що було предметом окремого апеляційного перегляду (постанова Хмельницького апеляційного суду від 11 жовтня 2022 року) та не оскаржувалось заявником у касаційному порядку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування пункту 1 частини другої статті 16 та статті 365 Цивільного кодексу Україниу подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 169/740/20 (провадження № 61-774св23)

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2023 року у справі № 169/740/20 (провадження № 61-774св23), на яку посилається відповідач у касаційній скарзі, зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України). У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тлумачення статей 16 та 365 ЦК України свідчить, що:

1) припинення права на частку в одного співвласника одночасно виступає для інших співвласників підставою набуття права на частку;

2) рішення суду про припинення права на частку є підставою, з якою закон пов`язує набуття іншим (іншими) співвласником(-ами) права на частку;

3) визнання права є способом захисту, що використовується при порушенні. Необхідність у застосуванні цього способу захисту виникає у випадках, коли оспорюється або не визнається право, тобто певне суб`єктивне право;

4) у співвласника, який тільки пред`являє позов про припинення права на частку, відсутнє суб`єктивне право, яке не визнається або оспорюється. Рішення суду буде лише підставою для правонабуття. У випадку відсутності суб`єктивного права власності неможливо стверджувати й про його порушення, тобто невизнання чи оспорювання, що виступало б передумовою для визнання права;

5) недопустимим є поєднання конструкції позову про припинення права на частку (стаття 365 ЦК України) та визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України) одночасно.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що за своєю суттю такий спосіб захисту, як визнання права, може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).

Разом з тим з постанов Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня

2021 року у справі № 419/583/19 (провадження № 61-6224св20) вбачається, що Верховний Суд переглядав цивільні справи з позовними вимогами про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на неї й залишав без змін судові рішення з одночасним задоволенням цих позовних вимог.

На думку колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, правовий підхід щодо недопустимості поєднання конструкції позову про припинення права на частку (стаття 365 ЦК України) та визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України) одночасно є помилковим, оскільки відмова у задоволенні позовних вимог про визнання права позивача на частку у спірному майні, на яку припинено право власності відповідача, призводить до ситуації невизначеності правового статусу цього нерухомого майна.

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах, викликана тим, що підхід Верховного Суду щодо застосування способів захисту цивільних прав та інтересів при вирішення питання про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, є неоднорідним, що негативним чином впливає на правозастосування в Україні.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність

у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного, справа підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу № 671/1543/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року.

Призначити справу № 671/1543/21 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська