Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1272/18
Провадження № 4-с/552/32/24
У Х В А Л А

18.11.2024 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їх представники:

скаржник боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 ,

представник скаржника адвокат Акулова Марина Юріївна,

стягувач ОСОБА_2 ,

посадова особа відділу ДВС, дії якої оскаржуються, - державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіта Таміла Іванівна,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що Київським районним судом м. Полтави видано судовий наказ від 05.03.2018 у справі №552/1272/18, яким з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини, починаючи з 05 березня 2018 року.

18.06.2024 стягувачем ОСОБА_2 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подано заяву про прийняття до виконання вказаного судового наказу.

21.06.2024 державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікітою Тамілою Іванівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 75337342 щодо виконання судового наказу Київського районного суду м. Полтава від 16.03.2018 у справі №552/1272/18.

Також, розраховано заборгованість зі сплати аліментів, починаючи з лютого 2020 року по вересень 2024 року, згідно якої сума заборгованості по аліментам станом на 30.09.2024 становить 71943,50 грн.

30.09.2024 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було подано заяву про здійснення перерахунку заборгованості, оскільки, ОСОБА_1 добровільно сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , шляхом переказу коштів на банківську картку ОСОБА_2 в АТ «КБ «Приватбанк».

У період з 01.02.2020 року по 21.06.2024 ОСОБА_1 сплатив аліменти на загальну суму 12 500,00 грн., що підтверджується копіями чеків. Разом із заявою було подано копії цих чеків.

05.11.2024 було отримано відповідь від Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де зазначено, що неможливо ідентифікувати платежі згідно наданих платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» як аліменти, оскільки у призначенні платежу відсутнє «Призначення платежу: аліменти». Та не було враховано платежі згідно чеків, на загальну суму 12500,00 грн., і відповідно, не надано новий розрахунок заборгованості, з урахуванням копій чеків доданих до заяви, по аліментах ОСОБА_1 .

З вказаними діями державного виконавця ОСОБА_1 не погодився.

Тому скаржник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни, щодо не включення до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у загальній сумі 12 500 грн, здійснену ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у період з 01.02.2020 до 21.06.2024. Зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості, з урахуванням копій чеків, що підтверджують сплату коштів, що були сплачені ОСОБА_2 у загальній сумі 12 500,00 грн. у період з 01.02.2020 до 21.06.2024.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явився, уповноваживши адвоката Акулову М.Ю. представляти його інтереси в суді.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримала в повному обсязі, та просила її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 та державний виконавець в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 86, 87).

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка сторін виконавчого провадження та виконавця не перешкоджає розгляду скарги, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності виконавця та сторін виконавчого провадження.

Суд, заслухавши представника боржника, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Подільському відділі державної виконавчої служби в місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №552/1272/18, виданого Київським районним судом м.Полтави 16 березня 2018 року, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05 березня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з матеріалів скарги, державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні заборгованість ОСОБА_1 за аліментами обрахована у розмірі 71943,50 грн.

30.09.2024 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції представником скаржника було подано заяву про здійснення перерахунку заборгованості, оскільки ОСОБА_1 добровільно сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 шляхом переказу коштів на банківську картку ОСОБА_2 в АТ «КБ «Приватбанк», та у період з 01.02.2020 року по 21.06.2024 сплатив аліменти на загальну суму 12 500,00 грн. Разом із заявою було подано копії чеків.

Листом Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.10.2024 року №101754 на адресу представника скаржника повідомлено, що згідно наданих платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» про сплату аліментів неможливо ідентифікувати платежі як аліменти, оскільки у призначенні платежу відсутнє «Призначення платежу: аліменти» (а.с. 81).

Наполягаючи на тому, що ним на рахунок ОСОБА_2 було перераховано саме аліменти, божник надав до матеріалів скарги копії чеків про переказ коштів на загальну суму 12500,00 грн.

Стягувач ОСОБА_2 вказану обставину не спростувала, не повідомила суду про наявність інших зобов`язань, крім аліментних, за якими ОСОБА_1 перераховував на її користь кошти.

В аналогічній справі № 199/2951/21, провадження № 61-1769св23 у постанові від 17 травня 2023 року Верховний Суд роз`яснив, що «пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Надаючи оцінку цим доказам, суди вказали про їх неналежність у зв`язку із тим, що боржник не вказав у графі «призначення платежу»: «добровільна сплата аліментів».

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 642/6906/16-ц суди дійшли висновків, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

Так, у справі, що переглядається, встановлено, що між стягувачем ОСОБА_2 та боржником ОСОБА_1 відсутні інші грошові зобов`язання, окрім аліментних…

…З огляду на зазначене, встановлені у цій справі судами обставини справи та надані заявником письмові докази на обґрунтуванням вимог скарги в сукупності можуть свідчити про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів».

Також у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20, провадження № 61-1534св21 Верховний Суд зазначив, що «розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що боржником були надані копії квитанцій про здійснення платежів з травня 2019 року до вересня 2019 року, а рішенням суду стягнуто аліменти починаючи з 02 травня 2019 року, у державного виконавця не було підстав їх не враховувати.

Отже… державний виконавець безпідставно не врахував коштів, сплачених боржником стягувачці в період з травня 2019 року до вересня 2019 року, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц (провадження № 61-26229св18), від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20)».

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Тому виготовлення державним виконавцем розрахунку заборгованості боржника із сплати аліментів є його обов`язком.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання державного виконавця провести перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за аліментами з врахуванням сплачених ним сум.

Але, оскільки здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів законодавством віднесено до повноважень виконавця, а не суду, а також зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, якими б підтверджувалось які саме квитанції надавались виконавцю боржником, державного виконавця необхідно зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 з врахуванням наданих ним копій чеків.

Визнання дій державного виконавця неправомірними не є ефективним способом захисту права скаржника та не призведе до захисту його права. Тому в частині вимог про визнання дій виконавця неправомірними скарга задоволенню не підлягає.

В даному випадку належним способом захисту права боржника у виконавчому провадженні є зобов`язання виконавця здійснити перерахунок заборгованості.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіту Тамілу Іванівну здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за аліментами у виконавчому провадженні, що відкрито за виконавчим документом: судовий наказ №552/1575/18, виданий 16 березня 2018 року Київським районним судом м.Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 05 березня 2018 року, з врахуванням наданих боржником копій чеків про перерахування боржником на рахунок стягувача коштів в рахунок сплати аліментів за період з 01 лютого 2020 року по 21 червня 2024 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22.11.2024.

Головуючий О.А.Самсонова