Справа №459/1385/24 Головуючий у 1 інстанції:Жураковський А.І.
Провадження №22-ц/811/1964/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Псярук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області в складі судді Жураковського А.І. від 04 червня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовлено.

Відмовлено у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2024 року скасувати та заяву про скасування обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Зазначає, що у заяві про скасування тимчасового обмеження вказував, що жодних дій на ухилення від виконання судового рішення ним не вчинялось. Навпаки, боржником добровільно впродовж 2022-2024 років сплачувались кошти на виконання судового рішення. Окрім того, апелянт зазначав, що в матеріалах виконавчого провадження міститься виклик від 15.11.2022 №В-9/69968875/60702 про зобов`язання з`явитися до державного виконавця 07.12.2022, в той же час жодних доказів вручення даного виклику боржнику немає. Зазначає, що доказів того, що державний виконавець здійснював вихід на дільницю за місцем проживання боржника 11.10.2022 та 11.07.2023 немає, проте майновий стан останнього не перевірено через відсутність доступу до житла, матеріали виконавчого провадження не містять. В актах від 11.10.2022 та 11.07.2023 містяться лише підпис державного виконавця. Ні підписів понятих, ні стягувача такі акти не містять, а відтак не можуть вважатися належними доказами виходу державного виконавця з метою перевірки майнового стану боржника. Окрім того, боржник з`являвся у Червоноградський ВДВС після так званого виходу 11.10.2022, а тому державний виконавець міг повідомити боржника про те, що буде проводитись перевірка майнового стану боржника і необхідно забезпечити доступ до житла. Вважає, що суд не надав жодної оцінки таким аргументам апелянта і в судовому рішенні не обгрунтував чому він відхиляє такі аргументи і надає перевагу доказам та аргументам державного виконавця. Звертає увагу, що суд першої інстанції свідомо вдався до перекручування фактів. Зокрема, суд вказує, що заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заявник обгрунтовує тим, що у нього відсутнє будь-яке майно, змоги заробити кошти у нього немає, така змога є лише працюючи за межами України, і що ним вчиняються усі дії для погашення заборгованості що підтверджується копіями квитанцій на суму близько 10000 гривень, які долучені до заяви. Проте, в заяві про скасування тимчасового обмеження боржником не наводились обставини, про які вказує суд. Вважає, що заява обгрунтована тим, що жодних дій на ухилення від виконання судового рішення боржник не вчиняв, а навпаки виконує судове рішення в міру наявних у нього можливостей, зважаючи на матеріальне становище та сімейний стан боржника. Звертає увагу, що твердження суду з приводу того, що ухвала Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2024 не оскаржувалася, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився з встановленим судом обставинами та висновком суду є незаконними, оскільки ст.441 ЦПК України встановлено, що боржник має право звернутись із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, яким власне ОСОБА_1 скористався, чим висловив свою незгоду із ухвалою суду від 2.03.2024 року.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів заяви, письмових пояснень заінтересованої особи, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 260, 441 ЦПК Українита відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, - що Галицьким районним судом м. Львова 19.09.2017 було винесено постанову відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 499 402, 81 грн. Також вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання товару на складі у сумі 57 243,64 грн та суму витрат за проведення експертизи в розмірі 3268 грн. Із постанови про відкриття виконавчого провадження вбачалось, що 03.10.2022 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 відповідно до постанови №461/6362/17 виданого 19.09.2017 щодо стягнення штрафу у розмірі 499 402, 81 грн, а також відкрите виконавче провадження НОМЕР_4 відповідно до постанови №461/6362/17 виданого 19.09.2017 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання товару на складі у сумі 57 243,64 грн та суму витрат за проведення експертизи в розмірі 3268 грн. 03.10.2022 головним державним виконавцем Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника у вищевказаних виконавчих провадженнях. 11.10.2022 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, а саме вирішено об`єднати виконавчі провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 у зведене виконавче провадження НОМЕР_5. З метою виконання вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем вживались заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які були безрезультатними, що слугувало підставою для звернення до суду із поданням про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2024 встановлено тимчасове обмеження боржнику - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України на строк до повного погашення заборгованості у рамках виконавчого провадження НОМЕР_5 з виконання постанови Галицького районного суду Львівської області від 19.09.2017 № 461/6362/17. Суд вважав, що скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети, гарантування повернення боргу, або у разі виявлення обставин, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування. Заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заявник обґрунтовував тим, що у нього відсутнє будь яке майно, змоги заробити кошти у нього немає, така змога є лише працюючи за межами України, і що ним вчиняються усі дії для погашення заборгованості, що підтверджується копіями квитанцій на суму близько 10 000 гривень, які долучені до заяви. За таких обставин вважає, що відпали підстави для обмеження у його праві виїзду за межі України. Суд критично оцінював доводи заявника, оскільки виконавче провадження відкрито тривалий період часу і за весь цей період заявником не було вчинено жодних дій для реального погашення заборгованості, оскільки регулярно виїжджаючи за межі України на заробітки ним було сплачено лише незначну суму боргу, про що він повідомляв суд при розгляді даної заяви. На думку суду, сам лише факт можливої неофіційної роботи за межами України не можна оцінюватися як підставу для скасування встановленого обмеження. З урахуванням тривалості виконання рішення суду, великої суми заборгованості, посилання заявника, як на підставу для скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, на перерахування ним на виконання судового рішення незначної суми, суд оцінює, виключно, як створення формальної підстави для задоволення заяви боржника, без дійсного намагання виконати судове рішення. Також заявник повідомляв про наявність у нього трьох дітей, у зв`язку із чим він не мав змоги належним чином виконати свої зобов`язання, проте на підтвердження таких своїх доводів ним не було долучено до заяви жодних доказів. Суд також враховував і те, що ухвала Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2024 не оскаржувалася, що свідчить про те, що ОСОБА_1 погодився з встановленими судом обставинами та висновками суду, про які зазначено у судовому рішенні. Таким чином, сукупність досліджених обставин справи, не надавали на час розгляду заяви підстав дійти переконливого висновку про вчинення боржником дій з метою погашення заборгованості, які давали б підстави для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання боргових зобов`язань не підтверджено належними доказами, а відтак не можна стверджувати про виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими - не доведені.

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, заінтересована особа Червоноградский відділ ДВС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів), у якому просив:

- скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , орган, що видав, 4619).

Заяву обґрунтовували тим, що ухвалою Червоноградского міського суду Львівської області від 29.03.2024 у справі №459/865/24 задоволено подання державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м.Львів), тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України на строк до повного погашення заборгованості у рамках виконавчого провадження НОМЕР_5 з виконання постанови Галицького районного суду Львівської області від 19.09.2017 №461/6362/17. Зазначав, що боржником добровільно впродовж 2022-2024 років сплачувались кошти на виконання вказаної постанови. Зокрема, 07.02.2022 згідно квитанції №13343 сплачено 1200 грн., 01.12.2022 згідно квитанції №13875 сплачено 1500 грн., 23.01.2023 згідно квитанції №9294-4553-1399-0178 сплачено 1500 грн., 12.04.2023 згідно квитанції №13086 сплачено 1500 грн., 30.06.2023 згідно квитанції №9310-2488-0405-0821 сплачено 1500 грн., 03.10.2023 згідно квитанції №9319-7520-7245-6199 сплачено 1500 грн., 16.01.2024 згідно квитанції №13086 сплачено 1500 грн., 29.03.2024 згідно квитанції №13343 сплачено 1500 грн. Звертав увагу, що в матеріалах виконавчого провадження міститься виклик від 15.11.2022 №В-9/69968875/60702 про зобов`язання з`явитися до державного виконавця 07.12.2022, в той же час докази вручення даного виклику боржнику відсутні. Крім того, з акту державного виконавця від 24.11.2022 вбачається, що ОСОБА_1 з`явився у Червоноградський ВДВС, йому було повідомлено про суму боргу та попереджено про відповідальність у разі невиконання рішення суду та вимог державного виконавця. Доказів того, що державний виконавець здійснював вихід на дільницю за місцем проживання боржника 11.10.2022 та 11.07.2023 немає, проте майновий стан останнього не перевірено через відсутність доступу до житла, матеріали виконавчого провадження не містять. В актах від 11.10.2022 та 11.07.2023 містяться лише підпис державного виконавця. Ні підписів понятих, ні стягувача такі акти не містять, а відтак не можуть вважатися належними доказами виходу державного виконавця з метою перевірки майнового стану боржника. Окрім того, боржник з`являвся у Червоноградський ВДВС після так званого виходу 11.10.2022, а тому державний виконавець міг повідомити боржника про те, що буде проводитись перевірка майнового стану боржника і необхідно забезпечити доступ до житла. Отже, боржник жодним чином не ухилявся від виконання постанови Галицького районного суду Львівської області від 19.09.2017 №461/6362/17.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

Також, згідно ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Європейський суд з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» від 26.11.2009 року прийшов до висновку про формування загальних правил щодо права на свободу пересування, наголосивши, що дане обмеження повинне відповідати одночасно трьом критеріям: 1. Ґрунтуватися на законі; 2. переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст.2 Протоколу N?4 до Конвенції; 3. знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам?ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з?ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно частини 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, враховуючи наведені вимоги закону для здійснення тимчасового обмеження права громадянина України, яке гарантується Конституцією України, законами та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, повинні бути достатньо вагомі підстави, які б свідчили про необхідність застосування такого заходу (продовження його застосування), насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв?язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов?язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов?язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, Галицьким районним судом м. Львова 19.09.2017 було винесено постанову відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 499 402, 81 грн. Також вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання товару на складі у сумі 57 243,64 грн та суму витрат за проведення експертизи в розмірі 3268 грн.

Із постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 03.10.2022 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 відповідно до постанови №461/6362/17 виданого 19.09.2017 щодо стягнення штрафу у розмірі 499 402, 81 грн, а також відкрите виконавче провадження НОМЕР_4 відповідно до постанови №461/6362/17 виданого 19.09.2017 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці ДФС витрати за зберігання товару на складі у сумі 57 243,64 грн та суму витрат за проведення експертизи в розмірі 3268 грн.

03.10.2022 головним державним виконавцем Червоноградського ВДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Львів) було винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника у вищевказаних виконавчих провадженнях.

11.10.2022 винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, а саме вирішено об`єднати виконавчі провадження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 у зведене виконавче провадження НОМЕР_5.

З метою виконання вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем вживались заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які були безрезультатними, що слугувало підставою для звернення до суду із поданням про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 29.03.2024 встановлено тимчасове обмеження боржнику - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України на строк до повного погашення заборгованості у рамках виконавчого провадження НОМЕР_5 з виконання постанови Галицького районного суду Львівської області від 19.09.2017 №461/6362/17.

Проте, заінтересованою особою не доведено, а судом першої інстанції не встановлено у чому саме полягає ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання встановленого судовим рішенням та як вжиття такого заходу як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України вплине на виконання судового рішення, ав матеріалах справи відсутні докази того, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, а саме платіжних документів (а.с.4-9), боржник частково виконує рішення суду.

Посилання заінтересованої особи на те, що боржник на виклик державного виконавця від 15.11.2022 року (а.с. 35-36) не з`явився слід вважати голослівним, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, такий виклик державного виконавця боржником не отримано та такий повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 41).

Навпаки з акту державного виконавця від 24.11.2022 року вбачається, що боржнику повідомлено державним виконавцем про суму боргу, останній повідомлений про відповідальність за невиконання рішення суду та він повідомив, що не працює та зобов`язався сплачувати борг.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про факт ухилення боржника від виконання судового рішення у матеріалах справи немає.

Дані про вжиті виконавчою службою заходи з виконання рішення та сам факт неповного виконання рішення боржником про це не свідчать.

Наведені докази не підтверджують, що ОСОБА_1 вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого документа.

Так, дійсно державним виконавцем у відповідності до вимог закону відкрито виконавче провадження, вчинено ряд дій на виконання судового рішення, про яке йшлося, однак підстав однозначно вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України немає.

Зважаючи на вказане, у матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, а також про те, що вжитий судом захід тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межу України сприяє чи сприятиме виконанню судового рішення, що відповідно свідчить про підставність заяви боржника про скасування такого заходу.

Відтак, доводизаяви та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та такі заяву та апеляційну скаргу слід задовольнити.

Оскаржувану ж ухвалу суду слід скасувати з ухваленням нової ухвали про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, скасувавши тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 , виданого 19.06.2017, органом 4619) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України на строк до повного погашення заборгованості у рамках виконавчого провадження НОМЕР_5 з виконання постанови Галицького районного суду Львівської області від 19.09.2017 № 461/6362/17, вжите ухвалою Червоноградського районного суду Львівської області від 29 березня 2024 року у справі №459/865/24 за поданням державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2024 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України- задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_2 , виданого 19.06.2017, органом 4619) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України на строк до повного погашення заборгованості у рамках виконавчого провадження НОМЕР_5 з виконання постанови Галицького районного суду Львівської області від 19.09.2017 № 461/6362/17, вжите ухвалою Червоноградського районного суду Львівської області від 29 березня 2024 року у справі №459/865/24 за поданням державного виконавця Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра