Справа № 308/8520/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 квітня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Таксомбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2023 року у складі судді Голяни О.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Таксомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

01.05.2023 року засобом поштового зв`язку АТ «Таксомбанк» звернулося до суду з позовною заявою, яка зареєстрована канцелярією суду 24.05.2023 року до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 26.01.2022 року в розмірі 162 213,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № від 26.01.2022 та надано ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 120 475,38 грн., проте, відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості. При цьому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором АТ «Таксомбанк», яке набуло право вимоги на підставі договору відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2023 року у заявленому позові відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Таксомбанк» просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що позивачем не доведено право звернення до суду із позов до відповідача, не врахувавши положення договору про відступлення права вимоги від 01.09.2021 року, за яким позивач став новим кредитором за укладеним з відповідачем кредитним договором.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянута у відсутності сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи установлено, що 26.01.2022 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № та надано відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 120 475,38 грн.

Відповідно до умов кредитного договору № від 26.01.2022 року позичальнику ОСОБА_1 надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 120 475,38 гривень; строк користування - 60 місяців; річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,49 % від суми кредиту.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 кредитного договору кредитний договір №, паспорт кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» №5851435 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» складають єдиний кредитний договір позичальника. Позичальник ознайомився з умовами кредитного договору, паспортом кредиту та умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до його укладення і погодився з усіма його умовами (розділ 2 кредитного договору).

01.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" (первісним кредитором) та Акціонерним товариством "Таскомбанк" (новим кредитором) був укладений договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, згідно якого Первісний кредитор (ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень") передає (відступає) новому кредитору (АТ "Таскомбанк") свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (п. 2.1.).

На підтвердження передачі прав вимоги за кредитним договором № від 26.01.2022, укладеним з позичальником ОСОБА_1 , позивачем додано витяг з реєстру прав вимоги до вищевказаного договору відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01.09.2021 за 27.01.2022, в якому зазначено № кредитного договору № від 26.01.2022 року, позичальник ОСОБА_1 , сума кредиту 120 475,38 гривень, дата закінчення договору 01.02.2027 рік, загальна сума заборгованості 120 563,64 грн., сума основного боргу за кредитом 120 475,38 грн., сума нарахованих процентів 0,03 грн., сума нарахованих щомісячних процентів 88,23 грн., ціна договору за кредитом 120 563,64 гривень.

Відповідно до розрахунку заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 14.03.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором № від 26.02.2022 року, становить 162 213,90 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 120 474,38 грн.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 13,47 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 41 725,05 грн. На підтвердження надання відповідачеві кредиту та наявності заборгованості за кредитним договором позивачем надано виписку по особовому рахунку відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Законодавцем передбачено можливість відступлення первісним кредитором новому кредитору як повного обсягу прав та обов`язків, належних йому на момент відступлення (універсальне правонаступництво), так і можливість відступлення прав лише у певній частині, що обумовлюється сторонами в договорі відступлення права вимоги (сингулярне правонаступництво). Оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що "ніхто не може передати більше прав, ніж має сам".

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 16.10.2018 у справі №914/2567/17, від 04.12.2018 у справі №31/160(29/170(6/77-5/100), від 04.06.2020 у справі №910/1755/19.

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Матеріалами справи доведено, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення прав вимоги №01/09/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, передало АТ «Таскомбанк» права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (п. 2.1. договору).

Суд першої інстанції правильно встановив і з такими висновками суду повністю погоджується колегія суддів, що позивач АТ «Таскомбанк» не довело того, що має право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 26.01.2022 року, який укладений після відступлення ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги за кредитним договором на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк». Фактично ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» на час укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що на момент укладення договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 26.01.2022 ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Включення ОСОБА_1 до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором від 26.01.2022 року, позивачем не надано.

Той факт, що при укладенні договору відступлення права вимоги його сторони домовились (пункт 3.4) про те, що право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, і реєстр боржників був сформований 27.01.2022 року, куди було включено ОСОБА_1 , не спростовує висновків суду.

Окрім того, у пунктах 1.1, 1.4 договору відступлення права вимоги визначено поняття термінів, які мають наступне значення, зокрема Позичальники-Клієнти Первісного кредитора, яким первісний кредитор надав кредити та, які мають зобов`язання по відношенню до Первісного кредитора за кредитним договорами; Заборгованість - невиконані Позичальником грошові зобов`язання перед первісним кредитором в частині залишку суми заборгованості відповідно до умов Кредитного договору станом на дату відступлення прав вимоги Новому кредитору згідно графіку, зазначеному в п.3.1.2. цього Договору. Зокрема, але не виключено, до заборгованості відносяться зобов`язання щодо: повернення суми кредиту; сплати процентів за користування кредитом; сплати сум комісійної винагороди;інші платежі, несплачені Позичальником на день підписання Договору.

Аналіз змісту даних пунктів договору також дають суду підстави для висновку, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги, кредитний договір між первісним кредитором та позичальником уже повинен був бути укладений та повинні були існувати між первісним кредитором та позичальником зобов`язання за кредитним договором, проте кредитний договір укладено після договору про відступлення права вимоги, і зобов`язань за кредитним договором не існувало.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позивач не набув прав кредитора відповідача.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленому позові.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, ґрунтуються на помилковій оцінці фактів, які входять до предмета доказування у даній справі та неправильному тлумаченні норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини між сторонами, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Таксомбанк» залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2024 року.

Головуючий:

Судді: