Справа №2-976-08
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області скаргу боржника ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначив, що 25 квітня 2008 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області ухвалив заочне рішення у справі за позовом Акціонерного Банку «Брокбізнесбанк», правонаступником якого було ПАТ «Брокбізнесбанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задовольнив повністю та стягнув на користь позивача заборгованість у сумі 679 980 доларів США 26 центів, еквівалент у гривнях 3433900 грн. 31 коп., за кредитним договором №235-05ф від 12.09.2005 року, а також судовий збір в розмірі 1700 гривень, витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

27.03.2023 року скаржник звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з клопотанням про зняття арешту, в якому просив:

1.Повідомити про стан виконавчого провадження, в рамках якого 01.03.2012 о 11:01:46 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (04050, м.Київ. вул.Мельникова,81 літ.А) було зареєстровано обтяження №12228640 - арешт (підстава для накладення арешту: постанова про арешт майна боржника 31479396 від 27.02.2012, прийнята головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Наталією Іванівною);

2. У випадку закінчення виконавчого провадження - надати копію постанови про закінчення виконавчого провадження;

3. Зняти арешт з майна, накладений 01.03.2012 о 11:01:46 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (04050, м.Київ. вул.Мельникова,81 літ.А) №12228640 (підстава накладення арешту: постанова про арешт майна боржника 31479396 від 27.02.2012, прийнята головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у київській області Ахмад Наталією Іванівною);

4. Про результати розгляду клопотання повідомити ОСОБА_1 шляхом направлення відповіді на поштову адресу: 01021, м.Київ, вул.Інститутська,16, оф.2 або ж на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, 27.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з клопотанням про зняття арешту, в якому просив:

1. Повідомити про стан виконавчого провадження, в рамках якого 06.06.2013 о 15:01:09 реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Метейко Іваном Миколайовичем було зареєстровано обтяження №1207307 - арешт (підстава для накладення арешту: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 37542125 від 03.06.2013, прийнята Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області);

2. У випадку закінчення виконавчого провадження - надати копію постанови про закінчення виконавчого провадження;

3.зняти арешт з майна, накладений 06.06.2013 о 15:01:09 реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Метейко Іваном Миколайовичем №1207307 (підстава для накладення арешту: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 37542125 від 03.06.2013, прийнята Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області);

4. Про результати розгляду клопотання повідомити ОСОБА_1 шляхом направлення відповіді на поштову адресу: 01021, м.Київ, вул.Інститутська,16, оф.2 або ж на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, арешти наявні в реєстрі понад 10 років, що негативно впливає на права та законні інтереси скаржника.

04.04.2023 після неодноразового подання клопотань та скарг до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь, про те, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було розглянуто скаргу від 27.03.2023, а також клопотання від 20.07.2022, 02.11.2022 та 27.03.2023 скаржника повідомлено, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:

- НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-976/2008 виданого 24.10.2008, Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «Брокбізнесбанк» 679980 доларів США 26 центів, еквівалент в гривнях становить 3 433 900 грн. 31 коп. заборгованості, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

27.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

23.05.2012 керуючись пунктом 2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяла на день прийняття рішення) (відсутність у боржника майна) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

- НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №2-976/2008 виданого 24.10.2008, Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Брокбізнесбанк» 679,980 доларів США 26 центів, еквівалент в гривнях становить 3 433 900 грн. 31 коп. заборгованості, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

03.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

08.05.2015 керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий документ за належністю до іншого відділу ДВС.

У зв`язку зі знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органам державної виконавчої служби та приватними виконавцями», матеріали виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_2 знищено. Надати більш детальну інформацію та належним чином завірені копії постанов про закінчення виконавчих проваджень, не є можливим».

Скаржник не погоджується з таким твердженням, оскільки з офіційного повідомлення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб слідує, що відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 15.10.2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань№1000818 про державну реєстрацію припинення ПАТ «БрокбізнесБанк» як Юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Згідно зі статтею 52 Закону вимоги кредиторів до банку, що були незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «БрокбізнесБанк» припинено.

З Витягу з Єдиного державного реєстру підприємства та організацій України слідує, що ПАТ «БрокбізнесБанк» є припиненою юридичною особою.

Приходить до висновку, що ПАТ «БрокбізнесБанк» ліквідовано без створення правонаступника. Отже, відповідно до вимог ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника, кредитора), крім випадків, коли законами або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої особи покладається на іншу юридичну особу.

Підкреслює, що тривале існування накладеного на майно арешту без наявності виконавчого провадження та при ліквідації стягувача перешкоджає скаржнику розпоряджатися своїм майном. Наявні арешти всього майна порушують права та законні інтереси скаржника, оскільки унеможливлюють в нормальній мірі володіння, користування та розпорядження майном, що належить скаржнику.

Просить суд визнати неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з майна та заборони його відчуження, накладених постановою про арешт майна боржника НОМЕР_1 від 27.02.2012, прийнятою головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Наталією Іванівною, зареєстрованих 01.03.2012 о 11:01:46 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України № 12228640.

Скасувати арешт з майна та заборону його відчуження, накладені постановою про арешт майна боржника НОМЕР_1 від 27.02.2012, прийнятою головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Наталією Іванівною, 01.03.2012 о 11:01:46 реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України №12228640.

Визнати неправомірною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не зняття арешту з майна та заборони його відчуження, накладених постановою про арешт майна боржника НОМЕР_3 від 03.06.2013, прийнятою Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, зареєстрованих 06.06.2013 о 15:01:09 реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Метейко Іваном Миколайовичем №1207307.

Скасувати арешт з майна та заборону його відчуження, накладені постановою про арешт майна боржника НОМЕР_3 від 03.06.2013, прийнятою Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, зареєстрованих 06.06.2013 о 15:01:09 реєстратором Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Метейко Іваном Миколайовичем №1207307.

В судове засідання скаржник чи його представник не з`явились, представник скаржника надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути скаргу без його участі, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а також не надав суду будь-яких пояснень та матеріалів по суті скарги.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1) частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки №2 від 05.04.2023 отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта:

- наявне обтяження за №1207307 у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстроване 06.06.2013 на підставі постанови № 37542125 від 03.06.2013, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, об`єктом якого є майно/права ОСОБА_1 ;

- наявне обтяження за №12228640 у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстроване 01.03.2012 на підставі постанови № 31479396 від 27.02.2012, виданої головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Наталією Іванівною, об`єктом якого є все майно ОСОБА_1 .

На адресу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області скаржником ОСОБА_1 було направлено звернення, в якому він просив повідомити його про стан виконавчого провадження, в межах якого зареєстроване 06.06.2013 на підставі постанови № 37542125 від 03.06.2013, виданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, обтяження, об`єктом якого є майно/права ОСОБА_1 , та в межах якого зареєстроване 01.03.2012 на підставі постанови № 31479396 від 27.02.2012, виданої головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Наталією Іванівною обтяження, об`єктом якого є все майно ОСОБА_1 .

Як зазначає в своїй скарзі ОСОБА_1 , про наявність вказаних обтяжень скаржник дізнався 18.06.2022 при проведенні нотаріальних дій. Зазначає, що такі обтяження належного йому майна негативно впливають на його права та законні інтереси, як власника майна.

Згідно листа № Ч-886-23 від 04.04.2023 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області надано відповідь ОСОБА_1 , з якої вбачається, що дійсно на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження:

- № 31479396 з примусового виконання виконавчого листа №2-976/2008 виданого 24.10.2008, Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Брокбізнесбанк» 679980,26 доларів США, еквівалент в гривнях становить 3 433 900 грн. 31 коп. заборгованості, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

27.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

23.05.2012 керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження (в редакції що діяла на день прийняття рішення) (відсутність у боржника майна) державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу;

- НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №2-976/2008 виданого 24.10.2008, Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Брокбізнесбанк» 679 980,26 доларів США, еквівалент в гривнях становить 3 433 900 грн. 31 коп. заборгованості, судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

03.06.2013 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

08.05.2015 керуючись п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову закінчення виконавчого провадження та направлено виконавчий документ за належністю до іншого відділу ДВС.

У зв`язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України №1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органам державної виконавчої служби та приватними виконавцями», матеріали виконавчих проваджень НОМЕР_1, НОМЕР_3 знищено. Надати більш детальну інформацію та належним чином завірені копії постанов про закінчення виконавчих проваджень, не є можливим.

Зазначений лист відділу ДВС містить роз`яснення, що відповідно до переліку передбаченому ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», де вказано підстави для зняття арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у відділу відсутні законні підстави для зняття арешту з майна боржника.

Так, Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин у даній справі, тобто станом на час вчинення державним виконавцем дій в межах виконавчих проваджень, боржником у яких є скаржник ОСОБА_1 (далі - Закон №606-XIV) провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Також, згідно положень частин 1 та 2 статті 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" 3319-17 заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Також, відповідно до приписів ст.60 Закону №606-XIV передбачені випадки зняття арешту з майна та згідно частин 1 та 2 зазначеної статі особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Аналогічні приписи щодо зняття арешту з майна встановлені ст. 59 Закону № 1404-VIII.

Під час розгляду скарги в порядку ст. 447 ЦПК України суд лише перевіряє обґрунтованість скарги та при встановленні порушень визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів скарги, боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, оскільки вважає, що останній порушує його права та законні інтереси як власника майна шляхом не зняття арешту, накладеного постановою НОМЕР_1 від 27.02.2012, прийнятою головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області Ахмад Наталією Іванівною та НОМЕР_3 від 03.06.2013, прийнятою Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області, під час примусового виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.04.2008, на підставі якого було видано виконавчі листи №2-976/2008 від 24.10.2008.

Разом з цим, матеріали скарги не містять та скаржником не надано доказів закінчення або завершення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 27.02.2012 та виконавчого провадження НОМЕР_3 від 03.06.2013, боржником у якому є скаржник ОСОБА_1 , саме з таких підстав, визначених спеціальним законом, які б мали наслідком зняття державним виконавцем накладеного арешту на майно. Так, повернення документу стягувачу з підстави п.2 ч.1 ст.47 Закону №606-XIV не передбачає наслідком зняття арешту з майна боржника, оскільки виконавче провадження не було завершено. Також, направлення в даному випадку відділом ДВС виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби не є тією підставою, яка згідно ст.50 Закону №606-XIV в разі закінчення виконавчого провадження має наслідком скасування арешту майна.

Крім того, суд враховує, що до повноважень державного виконавця не входить вирішення питання щодо припинення зобов`язання, за яким на примусовому виконання перебуває відповідне судове рішення, зокрема через ліквідацію юридичної особи (боржника, кредитора), на що в даному випадку посилається скаржник, та вказана останнім обставина згідно положень ЗУ «Про виконавче провадження»не може бути підставою для скасування державним виконавцем арешту майна, оскільки дані обставини мають бути предметом судового розгляду.

Так, згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII в разі відсутності підстав для зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, арешт може бути знятий за рішенням суду.

За вказаних обставин, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі в їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області і під час примусового виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.04.2008, на підставі якого було видано виконавчі листи №2-976/2008 від 24.10.2008, де боржником є ОСОБА_1 , діяв в межах повноважень, визначених спеціальним законодавством.

В свою чергу боржником ОСОБА_1 не надано до суду жодного доказу, який би вказував на виконання ним рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.04.2008, на підставі якого було видано виконавчі листи №2-976/2008 від 24.10.2008, що перебували в провадженні відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області і під час вчинення дій спрямованих на примусове виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

За встановлених обставин, суд вважає посилання скаржника на протиправність бездіяльності відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області необґрунтованими.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та при наявності до того законних підстав, суд не вбачає порушень прав та законних інтересів боржника, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом із цим суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику ОСОБА_1 право на звернення до суду на загальних підставах з позовом про зняття арешту майна, як це передбачено ст.59 Закону № 1404-VIII.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 81, 89, 260, 263, 354, 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги божника ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 04.11.2024.

Суддя Р. В. Піньковський