Справа № 606/253/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Іванченко А.М., при секретарі Порчик Р.І., за участю заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці - адвоката Істеревича А.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Теребовля в порядку окремого позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Істеревич Андрій Зіновійович, заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася через адвоката Істеревича А.З. до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 , яка видана Теребовлянським заводом сухого обезжиреного молока 16.10.1982 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що заявниця звернулася із заявою до ГУ ПФУ із заявою про виплату пенсії за віком, однак їй було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю страхового стажу, тобто до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки записи на титульній сторінці трудової книжки внесені з порушенням, а саме в прізвищі « ОСОБА_2 » наявне виправлення, яке не завірене належним чином. Враховуючи вказані обставини, заявник звернулась до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу за рішенням суду.

Заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи до судового засідання не з`явилась, надала відзив на заяву, в якому зазначила, що не подано достатньо доказів про те, що трудова книжка НОМЕР_1 належить заявниці. Розгляд справи просила проводити без участі представника ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис 79 від 20.12.1963 року) (а.с.27)

Відповідно до копії свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_3 було укладено шлюб 16.09.1983 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , прізвище дружини після укладання шлюбу змінено на ОСОБА_2 (а.с.12)

В матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 , виданого 22.07.1998 року Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області.(а.с. 5)

З копії трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що на титульному аркуші маються записи «(Голык) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дата рождения, образование - среднее, професия- оператор по первичной обработке молока, дата заполнения 16.10.1982».Також вбачається, що у надписі ОСОБА_2 мається незначне виправлення. (а.с.8)

Згідно рішення № 73 про відмову у призначенні пенсії від 22.12.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 16.10.1982 року, оскільки записи на титульній сторінці власника трудової книжки винесено з порушенням. В прізвищі « ОСОБА_2 » наявне виправлення, яке не завірене належним чином.(а.с.11)

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 16.10.1982 року мається виправлення в прізвищі « ОСОБА_2 », яке не завірене належним чином, що створює перешкоди для заявниці в оформленні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб 16.09.1983 року з ОСОБА_4 , після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про укладання шлюбу, копією паспорта, що і зазначено на першій сторінці трудової книжки.

Досліджені судом письмові докази не дають підстав для розумного сумніву у належності заявниці спірної трудової книжки.

Зібрані у справі докази письмові документи та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності трудової книжки, оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для оформлення і призначення пенсії та остання позбавлена можливості підтвердити вказане в інший спосіб.

Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж; вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 256,315, 294 259, 315 - 319 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Істеревич Андрій Зіновійович, заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що трудова книжка НОМЕР_1 , видана Теребовлянським заводом сухого обезжиреного молока від 16.10.1982 року належить ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М.Іванченко