Справа № 536/461/24
Провадження № 2/536/480/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

Головуючої судді Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова Ольга Станіславівна про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

Позовна заява мотивована зокрема тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17 серпня 2023 року було оформлено державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С. свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом на мене ОСОБА_1 було оформлено 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га в межах згідно з планом, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:010:0421, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 050325, виданого Кам`янопоттоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 20 липня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1075.

В цей же день, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртової О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О.С. звернула із запитом до Кременчуцького МБТІ № 217/02/14 від 24.02.2023 року, щодо надання спадкоємцям довідки за ким зареєстроване право власності та на підставі якого правовстановлюючого документа на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та надати належним чином завірену копію правовстановлюючого документу.

12 липня 2023 року № 61/1649 отримано довідку КП «КМБТІ» відповідно до якої встановлено, що житловий будинок що розташований в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, видане Кам`янопотоківською сільською радою від 03.04.2009 року.

Однак Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької нотаріальної контори Гуртовою О.С. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що спадкоємець ОСОБА_1 не подано правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З урахуванням вказаного, просила суд, ухвалити рішення, яким:

- визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача до суду не з`явився, згідно матеріалів справи, просили проводити розгляд справи без їх участі, при вирішенні спору покладалися на розсуд суду.

Державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О.С. в судове засідання не з`явилася, згідно матеріалів справи, просила проводити розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Спадкоємцями за заповітом є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17 серпня 2023 року було оформлено державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртовою О.С. свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом на мене ОСОБА_1 було оформлено 1/2 частку земельної ділянки площею 0,2500 га в межах згідно з планом, яка передана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:010:0421, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю ГПЛ № 050325, виданого Кам`янопоттоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 20 липня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1075.

В цей же день, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртової О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку у спадщині після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 .

Державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова О.С. звернула із запитом до Кременчуцького МБТІ № 217/02/14 від 24.02.2023 року, щодо надання спадкоємцям довідки за ким зареєстроване право власності та на підставі якого правовстановлюючого документа на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та надати належним чином завірену копію правовстановлюючого документу.

12 липня 2023 року № 61/1649 отримано довідку КП «КМБТІ» відповідно до якої встановлено, що житловий будинок що розташований в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, видане Кам`янопотоківською сільською радою від 03.04.2009 року.

Однак Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької нотаріальної контори Гуртовою О.С. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з тих підстав, що спадкоємець ОСОБА_1 не подано правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, факт належності майна ОСОБА_2 зокрема підтверджується витягом з обліку картки об`єктів погосподарського обліку на 2011-2015 роки, відповідно до інформації з якого, житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно, до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ч. 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як роз`яснив у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

З зазначеного, суд вбачає, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

З вказаного, суд вбачає, що вказаний будинок з господарськими будівлями належав спадкодавцю на підставі внесеного запису у погосподарську книгу, проте своє право власності в БТІ на нього вона не зареєструвала (не оформила).

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 317, 319, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України,Пленум Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Гуртова Ольга Станіславівна про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський