Номер провадження: 22-ц/813/5652/24
Справа № 517/429/23
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н.С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання: Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач Одеський обласний центр зайнятості

представник позивача - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Чернецької Н.С., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Одеського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач у лютому 2024 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 37194,09 грн. як заборгованість з суми витрат на допомогу по безробіттю і судовий збір 2684 грн..

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.01.2020 за заявою відповідача він був зареєстрований в центрі зайнятості і йому надано статус безробітного, а також призначено і розпочато виплату допомоги по безробіттю, загальний розмір якої за період з 23.01.2020 року по 12.06.2020 склав 37194,09 грн..

Позивач посилається на те, що оскільки відповідачу з 09.12.2019 була призначена пенсія за вислугу років і це позбавляло його права на отримання вказаної допомоги, то він порушив вимогу ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» про своєчасне подання відомостей про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг (призначення та отримання пенсії в період перебування на обліку в службі зайнятості).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року у задоволенні позову Одеського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено повністю.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що фактичні обставини справи та норми матеріального права свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача отриманої ним допомоги по безробіттю, оскільки була відсутня рахункова помилка з її виплати і позивачем не надано доказів щодо наявності у діях відповідача, як її набувача, недобросовісності, а також досліджені судом докази свідчать про відсутність у діях/бездіяльності відповідача умисного невиконання ним своїх обов`язків та зловживання ними.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду, представник Одеського обласного центру зайнятості звернулась з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07.05.2024 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Одеського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки як вже неодноразово зазначалось позивачем, у заяві про надання статусу безробітного ОСОБА_2 засвідчив власним підписом, що пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно; ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей.

В результаті обміну інформації між Захарівським відділом Роздільнянської філії Одеського ОЦЗ та Пенсійним фондом України, згідно Довідника РЗО встановлено дані про призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років з 09.12.2019 року, тобто до надання статусу безробітного.

Законодавцем чітко визначено, що на статус безробітного впливає саме факт призначення пенсії за вислугою років, а не факт її виплати, відтак твердження захисника відповідача у відзиві стосовно неотримання ОСОБА_2 пенсійних виплат на момент звернення до центру зайнятості є неналежними.

Висновки, що на час звернення ОСОБА_2 до центру зайнятості, останній не отримував пенсії спростовуються довідкою та повідомленням ГУ ПФУ в Одеській області про отримання та призначення, а не нарахування такої пенсії з 09.12.2019 року. Вважає, що даний факт проігноровано судом 1 інстанції при прийнятті рішення по справі №517/429/23, вказаним фактичним обставинам не надано належної оцінки.

Одеський обласний центр зайнятості вважає, що ОСОБА_2 свідомо та умисно приховав від працівників служби зайнятості факт звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що передувало зверненню до центру зайнятості.

На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги як належний доказ - відповідь Головного управління ПФУ в Одеській області від 19.12.2023 року вих.№1500-0304-5/179044 про те, що безробітний ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , як отримувач пенсії перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області та з 09.12.2019 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Оскільки відповідачем при зверненні до центру зайнятості були надані недостовірні дані та умисно приховано факт призначення пенсії, що свідчить про його недобросовісність, на користь Одеського обласного центру зайнятості підлягає стягненню безпідставно отримана ним сума допомоги по безробіттю за період з 23.01.2020 року по 11.06.2020 року в розмірі 37 194,09 грн.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 37194,09 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Захарівською філією позивача 03.01.2020 року створена персональна картка №00003, в якій, зокрема, зазначено, що він 08.12.2019 року у зв`язку із закінченням строку контракту припинив службу у в/ч НОМЕР_2 ; з 16.01.2020 року йому наданий статус безробітного, а з 12.06.2020 року його реєстрація припинена за наказом від 07.07.2020 року № НТ200707.

У додатку 4 до цієї картки «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі» вказано про призначення та виплату відповідачу допомоги по безробіттю 14.02.2020 року 3600,75 грн.; 26.02.2020 року 4059,03 грн.; 13.03.2020 року 4274,14 грн.; 25.03.2020 року 3797,16 грн.; 30.04.2020 року 7169,41 грн.; 03.06.2020 року 7204,50 грн.; 03.07.2020 року 7089,10 грн..

У виписці по картковому рахунку НОМЕР_3 відповідача у філії Одеського ОУ АТ «Ощадбанк» зазначено про надходження вказаних грошових сум як «ЦЗ доп по безроб, Одеська обл. Матеріальна допомога».

За довідкою позивача від 27.11.2023 року № 5005/05-01-33/42-23, на його балансі станом на 23.11.2023 року обліковується дебіторська заборгованість за відповідачем у сумі 37194,09 грн. за КЕКВ 271050 «Допомога по безробіттю».

Відповідач 16.01.2020 року звернувся до Захарівської районної філії позивача із заявою про надання статусу безробітного, в якій вказує на те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно; пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено; ознайомлений про відповідальність за подання недостовірність даних та документів.

У заяві від 16.01.2020 року просить призначити йому виплату допомоги по безробіттю.

Роздільнянською філією позивача щодо відповідача за вказаними заявами були видані наступні накази: від 16.01.2020 року № НТ200116 про надання відповідачу статуту безробітного; від 16.01.2020 року № НТ200123 про призначення йому допомоги по безробіттю з 23.01.2020 року по 16.01.2021 року.

У заяві відповідача до філії позивача від 07.07.2020 року зазначено, що 06.07.2020 року на його банківський рахунок надійшли кошти з Пенсійного фонду України і у зв`язку з призначенням йому пенсії за вислугу років він просить з 06.07.2020 року зняти його з реєстрації в якості безробітного і припинити виплати по безробіттю.

Роздільнянською філією позивача щодо відповідача за цієї заявою був виданий наказ №НТ200707 від 07.07.2020 року, яким на підставі зазначеної вище заяви відповідача з 12.06.2020 року припинена його реєстрація як безробітного та припинена виплата допомоги по безробіттю.

Щодо підстав та часу призначення відповідачу пенсії, апеляційним судом досліджені наступні документи:

протокол за пенсійною справою № від 09.12.2019 року, за яким відповідачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.06.2020 року на період з 09.12.2019 року довічно призначено пенсію за вислугу років; пенсійний лист № сформований 22.06.2020 року і направлений до 10015 філія Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»;

розрахунок від 22.06.2020 року на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № для здійснення розрахунку «Первинне призначення пенсії», за яким розмір пенсії відповідача за грудень 2019 року становить 3245,63 грн.; з січня по червень 2020 року по 4374,55 грн., а всього за вказаний період 29492,93 грн.;

повідомлення про призначення пенсії від 01.07.2020 року № 1500-0326-8/41892 Головного управління ПФУ в Одеській області на адресу відповідача, яким його повідомлено про призначення з 09 грудня 2019 року пенсії з вислугу років в розмірі 4374,55 грн., яка буде виплачуватись через 10015 відділення Ощадбанку.

У виписці по картковому рахунку НОМЕР_3 відповідача у філії Одеського ОУ АТ «Ощадбанк» зазначено про надходження відповідачу пенсії 06.07.2020 року 29492,93 грн.; 06.07.2020 року 4374,55 грн..

Пунктом 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 5 липня 2012 року № 5067-VI (у редакції станом на 16.01.2020 року) було визначено, що статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 2 березня 2000 року № 1533-III (у редакції станом на 16.01.2020 року) було передбачено:

Фонд має право: стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою (ч. 1 ст. 34);

Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2 ст. 36).

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36).

Пунктом 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Досліджені судом докази з урахуванням наведених вище законодавчих норм надають підстави для висновку про те, що станом на 16.01.2020 року, тобто на час реєстрації відповідача як безробітного та отримання ним допомоги по безробіттю йому не була призначена і він ще не отримував пенсію за вислугу років і не мав відомостей про її призначення.

Наведені вище документи Головного управління ПФУ в Одеській області щодо призначення і виплати відповідачу пенсії за вислугу років датовані 22.06.2020 року, хоча сама пенсія і призначена з 09.12.2019 року.

Фактично, рішення про призначення цієї пенсії та її розрахунок були проведені з направленням доручення банку на її виплату 22.06.2020 року; повідомлення Головного управління ПФУ в Одеській області на адресу відповідача про призначення цієї пенсії датоване 01.07.2020 року; відповідач вперше отримав цю пенсію 06.07.2020 року в сумі 29492,93 грн. за період з грудня 2019 року по червень 2020 року (відповідно до наведеного вище розрахунку від 22.06.2020 року) та в сумі 4374,55 грн. за липень 2020 року.

Відповідач 07.07.2020 року тобто на наступний день після надходження коштів на особистий рахунок, діючи доброчесно, письмово повідомив позивача про надходження на його банківський рахунок вказаних пенсійних виплат і позивачем за заявою відповідача було прийнято рішення про припинення його реєстрації як безробітного та припинення виплати відповідної допомоги по безробіттю з 06.07.2020 року.

Суд першої інстанції зазначив, що фактичні обставини справи та норми матеріального права свідчать про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача отриманої ним допомоги по безробіттю, оскільки була відсутня рахункова помилка з її виплати і позивачем не надано доказів щодо наявності у діях відповідача, як її набувача, недобросовісності, а також досліджені судом докази свідчать про відсутність у діях/бездіяльності відповідача умисного невиконання ним своїх обов`язків та зловживання ними.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що ОСОБА_2 при зверненні до центру зайнятості були надані недостовірні дані та умисно приховано факт призначення пенсії, що свідчить про його недобросовісність, на користь Одеського обласного центру зайнятості підлягає стягненню безпідставно отримана ним сума допомоги по безробіттю, однак апеляційний суд не погоджується із таким твердженням, з огляду на наступне.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сутність добросовісності передбачає вірність зобов`язанням, повагу до прав інших суб`єктів, обов`язок до співставлення власних та чужих інтересів, унеможливлення заподіяння шкоди третім особам.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідач 16.01.2020 року звернувся до Захарівської районної філії позивача із заявою про надання статусу безробітного, в якій вказує на те, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно; пенсію на пільгових умовах та за вислугу років не призначено; ознайомлений про відповідальність за подання недостовірність даних та документів.

З матеріалів справи вбачається, що протокол за пенсійною справою № від 09.12.2019 року, за яким відповідачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.06.2020 року на період з 09.12.2019 року довічно призначено пенсію за вислугу років; пенсійний лист № сформований 22.06.2020 року і направлений до 10015 філія Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України»;

Розрахунок від 22.06.2020 року на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № для здійснення розрахунку «Первинне призначення пенсії», за яким розмір пенсії відповідача за грудень 2019 року становить 3245,63 грн.; з січня по червень 2020 року по 4374,55 грн., а всього за вказаний період 29492,93 грн.;

Повідомлення про призначення пенсії від 01.07.2020 року № 1500-0326-8/41892 Головного управління ПФУ в Одеській області на адресу відповідача, яким його повідомлено про призначення з 09 грудня 2019 року пенсії з вислугу років в розмірі 4374,55 грн., яка буде виплачуватись через 10015 відділення Ощадбанку.

У виписці по картковому рахунку НОМЕР_3 відповідача у філії Одеського ОУ АТ «Ощадбанк» зазначено про надходження відповідачу пенсії 06.07.2020 року 29492,93 грн.; 06.07.2020 року 4374,55 грн..

Вказане підтверджує, що станом на 16.01.2020 року, тобто на час реєстрації відповідача як безробітного та отримання ним допомоги по безробіттю йому не була призначена і він ще не отримував пенсію за вислугу років і не мав відомостей про її призначення.

У заяві відповідача до філії позивача від 07.07.2020 року зазначено, що 06.07.2020 року на його банківський рахунок надійшли кошти з Пенсійного фонду України і у зв`язку з призначенням йому пенсії за вислугу років він просить з 06.07.2020 року зняти його з реєстрації в якості безробітного і припинити виплати по безробіттю.

Таким чином, враховуючи вищевстановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не наведено незаконності отримання відповідачем допомоги по безробіттю, зокрема не надано суду будь-яких доказів, які б підтверджували б ознаки (обставини) навмисного приховання відповідачем відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Більш того, як встановлено ОСОБА_2 добровільно повідомив про призначення та нарахування йому пенсії.

Та обставина, що ОСОБА_2 звернувся із заявою про призначення пенсії до звернення до Захарівської районної філії позивача про визнання його безробітним, не свідчить саме про факт призначення йому пенсії та її нарахування.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньої аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії"). Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку судом доказів по справі, оскільки, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. А не зазначення в мотивувальній частині рішення мотивів, з яких суд бере до уваги або відхиляє докази, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування чи зміни рішення суду, якщо справа вирішена по суті правильно.

Суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.

З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Одеського обласного центру зайнятості залишити без задоволення.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова