Справа №295/3131/24
25.04.2024 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря с/з Карпішиної С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що відповідач є членом Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники» з 17 січня 2013 року, у власності якого знаходиться гараж № НОМЕР_1 площею 32 кв.м. У відповідача виникла заборгованість зі сплати членських внесків за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2024 року в розмірі 16 326,40 грн. При цьому у випадку несвоєчасного внесення членського внеску членом кооперативу більше ніж за 3 місяці, йому нараховується штраф в розмірі 30% від суми заборгованості, що передбачено п. 14.6 Статуту кооперативу. Як слідує зі змісту позову, 14.06.2021 року сторонами було підписано договір №182, відповідно до якого відповідач зобов`язаний регулярно та своєчасно кожний місяць сплачувати членські внески на утримання кооперативу на підставі рішення загальних зборів та правління кооперативу. Позивачем 13.02.2024 року було направлено відповідачу досудову вимогу щодо погашення заборгованості, яка залишена останнім без відповіді та виконання.
З огляду на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 20 257,13 грн., яка складається з: 16 326,40 грн. - заборгованість зі сплати членських внесків, 716,16 грн. - штраф, 1 442,31 грн. - 3% річних, 1 772,26 грн. - інфляційні нарахування.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14 березня 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляв.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Хмільники» є юридичною особою, вид економічної діяльності: комплексне обслуговування об`єктів (основний).
Відповідач ОСОБА_1 є членом ОК «ГК «Хмільники», оскільки має у власності гараж № НОМЕР_1 , що підтверджується копією заяви відповідача про прийняття його в члени кооперативу від 17.01.2013 року.
14.06.2021 між ОСОБА_1 та ОК «ГК «Хмільники» укладено договір, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 є членом указаного кооперативу. Цим договором врегульовано права та обов`язки члена кооперативу та відповідальність кооперативу.
Так, розділом 2 договору визначено, що член кооперативу зобов`язаний, серед іншого, дотримуватись і виконувати вимоги Статуту та внутрішніх документів кооперативу, виконувати рішення його органів управління та контролю, регулярно і своєчасно кожний місяць сплачувати членські внески на утримання кооперативу на підставі рішення загальних зборів та правління кооперативу.
Відповідно до пункту 1.1 Статуту Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники», Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Хмільники» (далі - Кооператив) має статус окремої юридичної особи, утворений шляхом об`єднання фізичних осіб-громадян України на добровільних засадах на основі членства, для будівництва та експлуатації гаражного комплексу, а також для ведення, пов`язаної з цим, спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб, переважно членів кооперативу, на засадах самоврядування та поєднання колективних інтересів.
Основними завданнями Кооперативу є: комплексне обслуговування, експлуатація та ремонт службових приміщень, підсобних та технічних споруд, доріг, комунікацій та інших інженерних мереж; забезпечення охорони гаражів, що належать членам кооперативу, та іншого майна, що належить кооперативу; акумуляція фінансових коштів і матеріальних ресурсів членів кооперативу для вирішення статутних положень та завдань; надання побутових послуг членам кооперативу; забезпечення протипожежної, екологічної, санітарної, електробезпеки та вивезення відходів з території кооперативу; проведення діяльності, на яку кооператив має право відповідно до мети створення, кооперативу та вимог чинного законодавства України, у тому числі здійснення заходів щодо оренди та приватизації земельної ділянки, яка виділена кооперативу для використання; здача в оренду нерухомого майна кооперативу членам кооперативу, а також фізичним та юридичним особам, які не є членами кооперативу на платній основі (п. 4 Статуту).
Види діяльності кооперативу: організація та будівництво гаражів індивідуально кожним членом кооперативу за його рахунок; експлуатація та ремонт службових приміщень, підсобних та технічних споруд, доріг, комунікацій та інших інженерних мереж; забезпечення охорони гаражів з транспортними засобами на території кооперативу, що належать членам кооперативу та іншого майна, що належить кооперативу; управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; утримання гаражів та гаражної території і належної йому інфраструктури (п. 3.2 Статуту).
Основними обов`язками члена кооперативу, серед інших, є: дотримуватись вимог Статуту Кооперативу та внутрішніх нормативних документів (положення, інструкції, правила внутрішнього розпорядку того) кооперативу та виконувати рішення органів управління кооперативу; регулярно, у визначений термін, сплачувати членські внески та інші платежі, які затверджені загальними зборами за подання правлінням кооперативу. За невиконання своїх фінансових зобов`язань члени кооперативу сплачують кооперативу неустойку у вигляді пені, а за порушення правил внутрішнього розпорядку - у вигляді штрафу. Величини пені та штрафу визначається рішенням загальних зборів або зборів уповноважених членів кооперативу. При цьому розмір пені не може бути меншим ніж подвійна облікова ставка НБУ від суми простроченої заборгованості, а розмір штрафу меншим ніж 50% від розміру місячного членського внеску члена кооперативу (п. 6.2 Статуту).
Протоколом №1 загальних зборів (позачергових) обслуговуючого кооперативу ГК «Хмільники» від 16.07.2020 року затверджено рішення про встановлення щомісячного розміру членських внесків у сумі 6,15 грн. за 1 м.кв. площі гаражного приміщення.
Рішенням зборів уповноважених Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники» від 26.11.2020 №1 затверджено на 2021 рік вартість за 1 кв.м площі приміщення гаражу 9,00 грн. в місяць з 01.01.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості члена кооперативу ОСОБА_1 по гаражу № НОМЕР_1 (32 кв.м) за період з 01.07.2018 року по 31.01.2024 року заборгованість зі сплати членських внесків складає 16 326,40 грн., штраф 30% - 716,16 грн., 3% річних - 1 442,31 грн., інфляційні нарахування - 1 772,26 грн.

За положеннями статті 2 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 №1087-IV зі змінами та доповненнями (далі Закон №1087-IV), кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання.

За статтею 6 вищевказаного Закону, кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно зі ст. 12 Закону №1087-IV, основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу (ст.15 Закону №1087-IV).

До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу, тощо.

Тлумачення абзацу 10 статті 2, частини першої та другої статті 15 Закону №1087-IV свідчить, що загальні збори членів кооперативу визначають шляхом прийняття рішень розмір членського внеску та порядок його сплати, в тому числі і періодичність оплати.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (статті 549, 551, 611 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті членських внесків за період з 01 липня 2018 року по 31 січня 2024 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 16 326,40 грн.

Оскільки членські внески в сумі 16 326,40 грн. відповідачем не були своєчасно сплачені, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних, які за період з липня 2018 року по січень 2024 складають: інфляційні втрати - 1 772,26 грн., 3% річних - 1 442,31 грн.

Норма пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у даному випадку не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки обов`язок щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних виник не на користь кредитодавця (позикодавця).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач, будучи членом Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники», своїх обов`язків щодо сплати членських внесків не виконує, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення заборгованості у загальному розмірі 20 257,13 грн.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов`язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Встановлено, що 26.02.2024 року між Адвокатським бюро «Могильницький» в особі керуючого бюро Могильницької І.М. та Обслуговуючим кооперативом «Гаражний кооператив «Хмільники», від імені якого діє виконавчий директор Борденюк Т.І., був укладений договір про надання правової допомоги (а.с. 36-39).

Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору (п. 3.2 договору).

Згідно з актом наданих послуг Адвокатським бюро були надані такі послуги клієнту: підготовка проекту позовної заяви - 2 500 грн. (а.с. 42).

Як слідує з доданої до позову копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки позивачем було сплачено адвокату 2 500 грн. за підготовку проекту позовної заяви (а.с. 42а).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Враховуючи складання адвокатом позовної заяви в інтересах позивача, інші наведені у ч. 4 ст. 137 ЦПК України обставини, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн. є обґрунтованими та реальними. З огляду на викладене та положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 2 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, що підтверджено документально.

Враховуючи викладене, керуючись 2-5, 10-13, 76-81, 141, 264, 265, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники» заборгованість в розмірі 20 257,13 грн. та 2 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Хмільники» судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Хмільники», адреса: м. Житомир, вул. Маликова, 6, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя