Провадження № 2-с/643/155/24
УХВАЛА

26.11.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м.

Харкова 22.10.2024 року у справі № 643/12275/24

за заявою Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів»

до ОСОБА_1

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житло-комунальні послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 1 595, 96 грн.,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2024 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 643/12275/24 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів», розташованого за адресою: 61140, м. Харків, пров. Золотий, буд. 4, заборгованість за житло-комунальні послуги- послуги з вивезення побутових відходів у період з 01.04.2019 року по 31.01.2022 року в сумі 1 595, 96 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 302, 80 грн.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування вищезазначеного наказу з підстав наявності спору про право. Одночасно просив суд поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова 22.10.2024 року у справі № 643/12275/24, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу заявник посилається на те, що судовий наказ він не отримував, дізнався про виданий судовий наказ з Єдиного державного реєстру судових рішень. 13.11.2024 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова заяву про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду, у зв`язку з тим, що заявником не надано документу, що підтверджує сплату судового збору. Разом з цим, заявник посилається на те, що відповідно до вищезазначеної ухвали повернення заяви про скасування судового наказу не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів отримання боржником копії судового наказу.

11.11.2024 року боржник звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу в якій посилається на те, що 03.11.2024 року з вебпорталу «Судова влада України» йому стало відомо про видачу судового наказу Московським районним судом м. Харкова від 22.10.2024 року у справі № 643/12275/24, відповідно до якого з нього на користь Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» стягнута сума заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.04.2019 року по 31.01.2022 року у розмірі 1 595, 96 грн., а також суму судового збору у розмірі 302, 80 грн.

Ухвалою від 13.11.2024 року Московський районний суд м. Харкова вищезазначену заяву повернув боржнику без розгляду.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №500/1912/22 від 29 вересня 2022 року).

За таких обставин, оцінивши наведені боржником причини, внаслідок яких ним було пропущено встановлений законом процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу, суд вважає їх поважними, у зв`язку з чим поновлює боржнику пропущений процесуальний строк.

Відповідно до частини 3 статті 171 Цивільного процесуального кодексу України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

При цьому, положення Цивільного процесуального кодексу України не ставлять в залежність скасування судового наказу за заявою боржника від обґрунтованості його доводів, викладених у такій заяві, а лише передбачають необхідність зазначення в ній про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (пункт 5 частини 3 статті 170 ЦПК).

Зважаючи на те, що заява боржника про скасування судового наказу відповідає вимогам до форми і змісту заяви про скасування судового наказу, встановленим частинами 3-5 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України, суд, керуючись приписами частини 3 статті 171 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова від 22.10.2024 за заявою Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житло-комунальні послуги з вивезення побутових відходів в розмірі 1 595, 96 грн.

Разом з цим, що стосується вимог боржника про стягнення зі стягувача витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 151, 40 грн., суд зазначає наступне.

Процесуальний закон, зокрема глава 8 «Судові витрати» розділу І ЦПК України, розділ II ЦПК України не містить норми, відповідно до якої, у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

Судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням положень частин 3 та 8 статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України.

У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Враховуючи, що з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 боргу за вивезення побутових відходів Комунальне підприємство «Комплекс з вивозу побутових відходів» звернулося у порядку наказного провадження, заява боржника про відшкодування судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з заявою про скасування судового наказу, виданого за результатами розгляду вимог стягувача задоволенню не підлягає, оскільки стягнення зі стягувача на користь боржника понесених судових витрат у наказному провадженні нормами ЦПК України не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Львівського апеляційного суду у справі № 464/3048/23 від 20.03.2024 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 127, 171, 172, 259-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова 22.10.2024 року у справі № 643/12275/24.

3. Скасувати судовий наказ № 643/12275/24 (н/п № 2-н/643/3084/24) від 22.10.2024 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» суму заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів у період з 01.04.2019 року по 31.01.2022 року в сумі 1 595, 96 грн., а також судового збору у розмірі 302, 80 грн.

4. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення з Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» судового збору у розмірі 151, 40 грн.

5. Роз`яснити Комунальному підприємству «Комплекс з вивозу побутових відходів» право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.

6. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Новіченко