ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/1781/23
Провадження № 2/483/99/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

25 квітня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївській областіпро визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2023 року адвокат Михайленко Н.М., яка є представником ОСОБА_1 , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою, предметом якої є: визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 906382, що виданий 01 жовтня 2009 року на підставі рішення ХХХІХ сесії 5 скликання Куцурубської сільської ради № 3 від 11 червня 2009 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0604 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги представник обґрунтовувала тим, що після смерті матері позивачка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка за життя, 14 вересня 2011 року склала заповіт, що посвідчений секретарем Куцурубської сільської ради Поспеловою О.П., зареєстрований в реєстрі за № 305, згідно з яким мати заповіла позивачці житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,00841 га.Крім того, померлій матері позивачки належала земельна ділянка, площею 0,0604 га, яка розташована за тією ж адресою, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, але вона не охоплена заповітом. Крім того, представник позивачки посилається на те, що на вказаній земельній ділянці знаходиться не тільки житловий будинок, який спадкодавиця заповіла позивачці, а і житловий будинок АДРЕСА_1 , який за вказаним вище заповітом мати позивачки заповіла сестрі позивачки ОСОБА_2 . В 2010 році мати позивачки зробила поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на два окремі будинки з двома окремими поштовими адресами: АДРЕСА_1 та 6-б. Тобто було проведено поділ домоволодіння, а поділ земельної ділянки за вказаною адресою спадкодавицею проведено не було. При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання спадщини на спірну земельну ділянку, нотаріусом позивачці було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказану вище земельну ділянку або скасування вказаного вище державного акту на право власності на земельну ділянку. Посилаючись на викладене, представник просила визнати недійсним спірний державний акт на право власності на земельну ділянку та судові витрати віднести на рахунок позивачки.

Ухвалою від 30 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 10 січня 2023 року у приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Марини Миколаївни витребувано копію спадкової справи № 43/2023 відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до суду надійшла 29 січня 2024 року.

Ухвалою від 08 лютого 2024 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій крім того, зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та представник відповідача Куцурубської сільської ради Миколаївського район Миколаївської області надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили, що позовні вимоги визнають у повному обсязі, представник Куцурубської сільської ради Миколаївського район Миколаївської області зазначив, що з позовом сільська рада згодна.

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище якої ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю є ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 та свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с. 9-10).

Згідно з копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 25) та серії НОМЕР_4 (а.с. 28) ОСОБА_4 є також матір`ю відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які до одруження мали прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується копією довідки від 14 березня 2008 року № 85 (а.с. 26) та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 (а.с. 29).

01 жовтня 2009 року на підставі рішення ХХХІХ сесії 5 скликання Куцурубської сільської ради № 3 від 11 червня 2009 року було видано державний акт на право на земельну ділянку серії ЯЕ № 906382 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, яким посвідчується право приватної власності ОСОБА_4 , на земельну ділянку площею 0,0604 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 4).

Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно № 940249 від 12 березня 2009 року (а.с. 16) та № 810315 від 08 лютого 2011 року (а.с. 13) ОСОБА_4 на праві приватної власності належать житлові будинки: загальною площею 52,10 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та площею 50 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

14 вересня 2011 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений секретарем Куцурубської сільської ради Поспеловою О.П., та зареєстрований в реєстрі за № 305, згідно з яким на випадок її смерті зробила таке розпорядження: земельні ділянки розміром 0,39 га і 1,27 га та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 заповіла донці ОСОБА_2 ; земельну ділянку розміром 2,09 га заповіла донці ОСОБА_3 ; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,00841 га (держаний акт серії ЯЕ № 912052 від 01 жовтня 2009 року)заповіла доньці ОСОБА_1 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , що видане 17 травня 2023 року (а.с. 23).

З копії спадкової справи № 43/2023, відкритої 01 серпня 2023 року приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. та інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 01 серпня 2023 року № 73413694 вбачається, що 13 червня 2023 року позивачка ОСОБА_1 та відповідачіОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як спадкоємці, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались (а. с. 63-111).

Листом приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. від 14 серпня 2023 року № 139/02-14 позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 0,0604 га відмовлено, оскільки вищевказана земельна ділянка, прилегла до житлового будинку, який за заповітом їй заповіла мати, не охоплена заповітом та норми Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України передбачають, що у разі набуття права власності на цілий житловий будинок до спадкоємця повинне перейти і право власності на цілу земельну ділянку, прилеглу до цього житлового будинку, однак заповідач заповів їй лише житловий будинок та позивачці рекомендовано звернутися до суду про визнання права власності на вищевказану земельну ділянку або скасування вищезазначеного державного акта (а.с.22).

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом приписів ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 15 ЦК Українизакріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Відповідно до ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни набувають право власності із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, що передбачено ст. 126 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також права постійного користування та оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями ст.ст. 152, 155 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, визнається судом незаконним та скасовується.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що позивачка, не може реалізовувати свої речові права на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку через невідповідність державного акту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вимогам закону, оскільки заповідачем за життя не проведено поділу вказаної земельної ділянки, а нерухоме майно за цією адресою поділено за життя його власницею на дві окремі поштові адреси і площа зазначена в спірному державному акті не відповідає дійсності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання державного акту недійсними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263- 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївській областіпро визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, задовольнити.

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 906382, виданий 01 жовтня 2009 року на підставі рішення ХХХІХ сесії 5 скликання Куцурубської сільської ради № 3 від 11 червня 2009 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 73, який посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0604 га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 визнати недійсним.

Судові витрати віднести на рахунок позивачки.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 травня 2024 року.

Головуюча: