ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/4261/22

провадження № 22-ц/4809/580/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року у складі головуючого судді Молонової Ю. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

30.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 9 898 грн у відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 495 грн у відшкодування моральної шкоди, стягнути з ОСОБА_2 199 505 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вироками Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.07.2022 та Кропивницького апеляційного суду від 06.10.2022 відповідача ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №398/1761/22 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбуття основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідач скоїв кримінальне правопорушення при таких обставинах: 13 травня 2022 року ОСОБА_2 близько 17 години, керуючи автомобілем Опель Астра з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ігноруючи вимоги п.п.1.5 та 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху України, проявив власну необережність та недбалість, нехтуючи елементарними вимогами щодо убезпечення безпеки дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, грубо порушуючи вимоги п.п.10.1 та 10.9 Правил Дорожнього руху України, здійснив рух заднім ходом з метою виїзду на проїзну частину проспекту Соборний міста Олександрія Кіровоградської області, в житловій зоні, на тротуарі АДРЕСА_1 , внаслідок чого допустив наїзд заднім ходом на пішохода ОСОБА_1 . В результаті наїзду, згідно висновку судово-медичної експертизи №79 від 01.11.2022 потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої великогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Після ДТП позивач тривалий час проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, декілька місяців був прикутим до ліжка, не міг самостійно пересуватися, потребував сторонньої допомоги. Позивач тривалий час відчував і до цього часу відчуває моральне страждання, переживання за фізичний стан і подальший стан свого здоров`я. Позивач за професійним фахом водій і через травму ноги не міг здійснювати свою професійну діяльність. Його робота полягає в керуванні автомобілем оперативної групи затримання охоронної фірми. Від його працездатності залежить і результат роботи його колег в цілому, і їх безпека зокрема. Робоча зміна триває 24 години. Внаслідок спричинених йому тілесних ушкоджень, йому вкрай важко виконувати свої обов`язки через нестерпний біль, який він відчуває в ногах і на сьогодні. Хоча до аварії був абсолютно здоровою людиною. Ці фактори приносять йому додаткові побоювання стосовно його подальшої професійної діяльності, а від того і додаткові переживання та моральні страждання. Крім того, він не міг працювати на власній дачній земельній ділянці, допомагати в цій роботі дружині транспортними перевезеннями та в ведені домашнього господарства. Більше того, його дружина весь свій вільний час змушена була витрачати на надання йому допомоги і вирішення всіх побутових проблем їх сім`ї були покладені на неї одну. Тому городня ділянка залишилася не обробленою і їх сім`я не отримала додаткового прибутку від власноруч вирощених овочів, як то було в минулі роки.

На лікування та відновлення фізичного стану він витратив власні кошти у сумі 9 898 гривень 27 копійок. Крім матеріальної шкоди йому також було завдано моральної шкоди, яку оцінює у суму 200 000 гривень. Окремо ним понесені матеріальні витрати на оплату правничої допомоги на суму 8 000 гривень.

Відповідач від добровільного відшкодування завданої шкоди ухиляється, на час звернення до суду з цим позовом позивачу не відшкодовані жодним чином завдані внаслідок ушкодження здоров`я збитки, ніякої допомоги під час лікування не надавав.

Відповідальність водія автомобіля Опель Астра, реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована згідно з полісом № АР 2285114 від 15.09.2021 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт». За цим полісом ліміт відповідальності страховика становить: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн.; за шкоду заподіяну майну 100 000 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення 9 894,37 грн, та у відшкодування моральної шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення 494,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення 29 505,28 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 у вчинені ДТП доведена, цивільна відповідальність останнього застрахована у ПАТ «СК «Український страховий стандарт», в результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої великогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу.

Суд, врахувавши обставини за яких позивачу заподіяно шкоду, його душевні страждання та фізичний біль, внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, порушення через це звичного способу життя, втрату працездатності та необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя та проведення подальшого лікування, прийнявши до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, а також те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу, дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивач, є завищеним і таким, що не узгоджується з нормами цивільного законодавства.

Суд вважав, що розмір моральної шкоди - 30 000 гривень буде достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача, характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральної шкоди. Виходячи з меж відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» моральна шкода, яка підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивача складає 494,72 грн. (9894,37 х 5%), що відповідає умовам страхування, а з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 29 505,28 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 , та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 199505,00 гривень моральної шкоди.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вказує, що в результаті ДТП згідно висновку судово-медичної експертизи №79 від 01.11.2022 позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої великогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу. Після ДТП тривалий час проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, декілька місяців був прикутим до ліжка, не міг самостійно пересуватися, потребував сторонньої допомоги, тривалий час відчував і досі відчуває моральне страждання, душевні переживання за свій стан здоров`я і необхідність відновлення фізичного стану.

Посилається на те, що за професійним фахом позивач - водій, і через травми ноги не міг здійснювати свою професійну діяльність, робота полягає в керуванні автомобілем оперативної групи затримання охоронної фірми, від його працездатності залежить результат роботи колег в цілому та їх безпека.

Позивач зазначив, що до аварії був абсолютно здоровою людиною. Внаслідок спричинених з вини ОСОБА_2 тілесних ушкоджень позивачу вкрай важко виконувати свої обов`язки через нестерпний біль, який відчуває в ногах. Ці фактори приносять побоювання стосовно подальшої професійної діяльності, що спричиняє додаткові переживання та моральні страждання. Крім того позивач не міг працювати на дачній земельній ділянці, допомагати дружині транспортними перевезеннями та по домашньому господарству, його сім`я не отримала додаткового прибутку від можливого врожаю овочів, як то було в минулі роки, хоча розмір встраченої вигоди в грошовому еквіваленті обчислити не можливо.

На лікування та відновлення фізичного стану позивач витратив власні кошти у сумі 9898 гривень 27 копійок, які йому до цього часу не відшкодовані.

Крім матеріальної шкоди позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 200 000 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 від добровільного відшкодування завданої шкоди ухилявся від моменту вчинення ДТП, жодним чином завдані збитки не відшкодував, ніякої допомоги під час лікування позивача не надавав.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідач не вибачився та не проявив співчуття до позивача, який продовжує лікуватись і потребує реабілітації та санаторно-курортного лікування, а його стан здоров`я вже ніколи не буде відновлено до того рівня, що був до ДТП.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_3 , які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 року(справа №398/1761/22) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.6-7).

Вироком Кропивницького апеляційного суду від 06 жовтня 2022 року вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 липня 2022 скасовано вчастині призначеного покарання, ухваленоновий вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання у виглядіобмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік (а.с.8-11).

Вироками судів встановлено, що в результаті невиконання водієм ОСОБА_2 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 10.1 та 10.9 Правил дорожнього руху України, в житловій зоні, на тротуарі АДРЕСА_1 , допустив наїзд заднім ходом на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий в цей час здійснював рух безпосередньо неподалік задньої частини автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 , згідно висновку судово-медичної експертизи №79 від 01.06.2022, отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому лівої великогомілкової кістки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаюче тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу (а.с.6-11).

Згідно довідки КП «Центральна міська лікарня м. Олександрії» від 16.05.2022 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в орт-трамвідділенні КП «ЦМЛ м. Олександрії» ОМР (а.с.12).

На лікування ОСОБА_1 понесено витрати у розмірі 9894,37 грн (а.с.13-21,149-157).

Згідно копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/ 2285114, автомобіль OPEL ASTRA, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (а.с.22). Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано за договором (полісом). Страхова сума на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну 130000 грн, розмір франшизи становить 1000,00 грн.

Згідно інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 12.10.2023 ОСОБА_1 на момент формування електронних листків непрацездатності 13.05.2022 перебував у трудових відносинах з ТОВ "Явір-2005", у 2022 році було подано 7 заяв-розрахунків для оплати листків непрацездатності на суму 27986,04 грн (а.с.192).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК).

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина друга статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції дійшов встановив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини відповідача ОСОБА_2 , позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої великогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу, його душевні страждання та фізичний біль, внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю, порушення через це звичного способу життя, втрату працездатності та необхідності докладання додаткових зусиль для організації життя та проведення подальшого лікування позивачу завдано моральної (немайнової) шкоди.

Вирішуючи питання шодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вважав завищеним визначений позивачем розмір моральної шкоди - 200 000 грн,та зменшив його відшкодування до 30 000 грн, частину якого - 29505 грн. 28 коп. стягнув з ОСОБА_2 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки суд не дав належної оцінки всім обставинам справи та доводам позивача щодо характеру та ступеню моральних і фізичних страждань, тривалості лікування та непрацездатності потерпілого від вчиненого з вини ОСОБА_2 кримінального правопорушення.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає

залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що «визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не дано належної оцінки тому, що в результаті спричиної з вини ОСОБА_2 дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу, значний період часу протягом 2022 року він відчував фізичний біль внаслідок травмування, через порушення рухової функції нижньої кінцівки не міг самостійно пересуватись та виконувати свої професійні обов`язки, був непрацездатним, отримував лише страхові виплати по листах непрацездатності, зазнавав душевних страждань від зміни звичного способу життя, втрати працездатності та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя та вжиття заходів до відновлення свого фізичного стану, реабілітації після перелому ноги.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи - відповідача ОСОБА_2 , 100 000 гривень буде достатнім та співмірним із тривалістю та обсягом фізичних і душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок ушкодження здоров`я, відповідною та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральну шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, оскаржене судове рішення підлягає зміні в частині визначення розміру стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В іншій частині рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 рокуучасниками справи не оскаржується, відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1488,60грн судового збору за перегляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2023 року змінити в частині визначення розміру стягнення з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_3 ) у відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 100 000 (сто тисяч) гривень.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1488,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник