МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 490/6668/21
Провадження № 22-ц/812/725/24
Провадження № 22-ц/812/726/24
У Х В А Л А

08 травня 2024 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Крамаренко Т.В., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шолох Л.М. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укразалізниця», виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» про скасування наказів та поновлення на роботі -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі АТ «Українська залізниця»), виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказів та поновлення на роботі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2018 року працював у воєнізованій охороні Одеської залізниці й за час роботи до нього жодного разу не застосовувались дисциплінарні стягнення.

У травні 2021 року ознайомився з двома наказами: від 30 квітня 2021 року № 181 та від 11травня 2021 року № 193, в яких мова йшла про зміну істотних умов праці, зокрема в частині розміру премії.

Відповідно до змісту останнього наказу він переведений з посади старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1 на посаду старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Миколаїв НОР- 4.

Тобто при переведені змінилося профілювання команди з команди з профілактичної роботи на команду з охорони вантажів і об`єктів, та прив`язка до місцевості Херсонський та Миколаївський регіон НОР-1 на ст. Миколаїв НОР-4, а також юридичні адреси та керівництво.

Вказував, що нові посадові інструкції, об`єм завдань які покладаються на команду з охорони вантажів та об`єктів, посадові інструкції працівників цієї команди він не отримував. Між тим, професійні обов`язки команди з профілактичної роботи та команди охорони вантажів і об`єктів кардинально відрізняються і фактично відбувається зміна службових обов`язків, об`єму робіт та завдань. Тому вважає, що відбулось саме переведення на нову роботу, а не переміщення, згоду на яке він не надавав.

Листом від 26 травня 2021 року відповідач повідомив його та інших працівників, що на підставі наказів від 30 квітня 2021 року № 181 та від 11травня 2021 року № 193 внесені зміни до істотних умов праці, зокрема в частині розміру премії. В цьому ж листі його повідомлено про наслідки, передбачені пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Однак, з цього листа не зрозуміло, який розмір премії мається на увазі. Премія відноситься до додаткової заробітної плати, і є формою заохочення, а тому сам по собі розмір премії не може вважатись істотною умовою праці, оскільки може змінюватись кожного місяця, залежить від факторів непов`язаних з показниками роботи або результатами господарської діяльності (зокрема, відсутність премії за відсутності фінансування). Сам лист свідчить про пропуск відповідачем строку повідомлення про зміну істотних умов праці.

Крім цього, в листі міститься посилання на наказ від 30 квітня 2021 року № 181, згідно з яким відбувається саме зміна штатного розпису та виведення посад зі штату, проте із самого наказу вбачається лише те, що частина працівників переводиться до інших відділів, а частина вивільняється.

26 липня 2021 року він ознайомлений із наказом про звільнення із займаної посади на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України, у цей же день отримав трудову книжку, але тільки через 4 дні після звільнення з ним проведений розрахунок.

Вважає, що мало місце фактичне скорочення і тому його мали б звільнити на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Окрім цього, при повній ліквідації команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1 він, як учасник бойових дій, мав переважне право на залишення на роботі.

Посилаючись на порушення відповідачем строків сповіщення його про зміну істотних умов праці, відсутність зміни істотних умов праці, як і підстави для їх виникнення (зміни в організації виробництва і праці), невірно вибрані відповідачем підстави для припинення трудового договору (пункт 6 статті 36 замість частини першої статті 40 КЗпП України), не врахування при переведені та подальшому звільнені, що він є членом профспілки та учасником бойових дій, позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від10.03.2023р. просив:

визнати незаконними та скасувати накази відповідача від 30 квітня 2021 року № 181 та від 11 травня 2021 року № 193;

визнати протиправним та скасувати наказ від 27 липня 2021 року № 165-с про його звільнення з займаної посади;

поновити його на роботі на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1;

стягнути з відповідача на його користь компенсацію за час вимушеного прогулу з 27 липня 2021 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2021 року відповідача регіональну філію «Одеська залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» замінено на належного відповідача Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2023 року, з врахуванням ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2023 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано пункти 1 та 3 наказу регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 30 квітня 2021 року № 181 в частині вилучення зі штатного розпису Одеського загону воєнізованої охорони штатної одиниці, згідно з додатком 1 до цього наказу, яку обіймав ОСОБА_1 , та продовження трудового договору з ним у складі виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони згідно з частиною 4 статті 36 Кодексу законів про працю України, а також наказ регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 11 травня 2021 року № 193 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Скасовано наказ виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» від 26 липня 2021 року № 161-ос про припинення трудового договору з ОСОБА_1 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіонів з 26 липня 2021 року.

Стягнуто з виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 284 480,00 грн без урахування обов`язкових зборів, податків та платежів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача із посади на підставі п. 6 статті 36 КЗпП України здійснено з порушенням приписів КЗпП України. При цьому суд виходив з того, що зміна розміру премії, враховуючи відсутність змін в організації виробництва і праці відповідача, не може вважатися зміною істотних умов праці, доказів наявності будь-яких інших змін істотних умов праці позивача, про які він був повідомлений перед звільненням, відповідач не надав. Суд дійшов висновку, що у даному випадку не відбулося зміни істотних умов праці позивача, тому незгода позивача із зменшенням розміру премії не може вважатися підставою для звільнення його за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Не погодившись з даним рішенням суду ОСОБА_1 та АТ «Українська залізниця» звернулися до суду з апеляційними скаргами, за результатами розгляду яких постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» задоволено. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 квітня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» та постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування наказу № 161-ос від 26.07.2021р., поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині скасування наказу № 161-ос від 26.07.2021р., поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з АТ «Укрзалізниця».

Постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 липня 2023 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. При цьому в мотивувальній частині постанови зазначено, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню в оскарженій частині.

У своїй постанові Верховний Суд також зауважив, що апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_1 є членом профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони, отже при звільненні позивача відповідачу відповідно до вимог ст. 252 КЗпП України та ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» необхідно було отримати згоду профспілкового комітет Одеського загону воєнізованої охорони на звільнення ОСОБА_1 на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України або щодо незгоди з таким звільненням. Однак, матеріали справи не містять згоди/відмови профспілкового комітету, членом якої є позивач, на його звільнення з роботи за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

Не вирішивши питання про зупинення провадження у справі для отримання згоди або відмови у наданні згоди профспілки Одеського загону воєнізованої охорони на звільнення працівника, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що звільнення позивача було проведено з дотриманням вимог законодавства про працю.

Відповідно до вимог ст. 417 ЦПК України, вказівки, що міститься в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги позивача, не визнали доводи апеляційної скарги відповідача та не заперечували проти зобов`язання профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» надати рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону за відмову працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України. При цьому позивач пояснив, що членом саме даної профспілки він був.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку позивача, його представника, вивчивши матеріали справи та виконуючи вказівку Верховного Суду, колегія дійшла висновку про необхідність зобов`язання профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» надати рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону за відмову працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Згідно ч.2 та 3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок).

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 27 березня 2024 року, передбачена частиною третьою статті 252 КЗпП України й частиною третьою статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» гарантія про обов`язкове отримання роботодавцем попередньої згоди виборного органу, а також вищого виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення працівника, який є членом виборного органу первинної профспілкової організації підприємства, установи, організації, розповсюджується й на випадки його звільнення на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 336/5828/16 (провадження № 61-30894сво18) наведено правовий висновок про те, що як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП України) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення на час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

Отже, законодавець зобов`язує суд, у разі з`ясування того, що немає рішення профспілкового органу щодо звільнення працівника, зупинити розгляд справи та звернутися до такого профспілкового органу.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду.

Виходячи з наведеного, колегія вважає доцільним зобов`язати профспілковий комітет Одеського загону воєнізованої охорони АТ «Українська залізниця» надати рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону за відмову працівника при зміні умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України, якщо воно приймалося профспілковим комітетом на час звільнення позивача з посади або, якщо таке питання не вирішувалося профспілковим комітетом напередодні звільнення позивача з посади, розглянути таке питання на підставі даної ухвали суду та прийняти і направити на адресу апеляційного суду рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону за відмову працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України.

У зв`язку з наведеним, враховуючи те, що вирішення даного питання потребує певного часу, зупинити провадження у справі до отримання вказаного рішення профспілкового комітету.

Керуючись ч.3 ст.252 КЗпП України, ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. ст. 252, 381 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Зобов`язати профспілковий комітет Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» надати рішення про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1 з посади старшого стрільця 5 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонського та Миколаївського регіону за відмову працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці за п.6 ст.36 КЗпП України

Провадження у справі зупинити до отримання рішення профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» про наявність чи відсутність згоди на звільнення ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст ухвали складено 09 травня 2024 року