Провадження №2/748/520/24
Єдиний унікальний № 750/3268/24
У Х В А Л А

06 травня 2024 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Майбороди С.М.

при секретарі Пасько К.П.,

ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

08.04.2024 року з Деснянського районного суду м. Чернігова за підсудністю надійшла справа за позовом ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 , в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4358154 від 23.06.2021 у розмірі 65970,95 грн, судовий збір в сукмі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

03 травня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про зупинення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 .

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні запроваджено воєнний стан з 05.30 24.02.2022, який продовжено відповідними Указами Президента України і який діє до цього часу.

Встановлено, що ОСОБА_1 є відповідачем у даній справі, згідно з копією довідки військової частини від 18.03.2024 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 .

Розумність строків розгляду справи згідно ст.2 ЦПК України належить до основних засад (принципів) цивільного судочинства і є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Водночас ЄСПЛ у своїх рішеннях, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, неодноразово наголошував, що право на доступ до правосуддя, закріплене у ст.6 Конвенції, не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашінгдейн проти Великої Британії», рішення від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються і передбачають усталений порядок їх застосування. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (п.47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», заява №19164/04).

Тобто принцип правової визначеності передбачає зрозумілість, прогнозованість та усталений порядок застосування процесуальних норм.

В даному випадку норми процесуального права, зокрема п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, які покладають на суд безумовний обов`язок зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан, є чіткими та прогнозованими в частині того, що вони встановлюють неможливість вирішення спору у відношенні сторони, яка перебуває у складі ЗСУ під час воєнного стану, а тому позивач не вправі мати законних очікувань з приводу розгляду та вирішення справи за такої обставини.

Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі ЗСУ в період воєнного стану з порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Суд звертає увагу на те, що статті 6 Конвенції гарантує справедливий судовий розгляд не тільки позивачу, а й іншій стороні - відповідачу, в тому числі при вирішенні питання щодо його перебування у складі ЗСУ.

За таких обставин постановлення судом ухвали про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 в складі ЗСУ, грунтується на законі та переслідує легітимну мету, а також, має розумний ступінь пропорційності між застосованими засобами і поставленою метою та не суперечить принципу юридичної визначеності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з ч. 2 ст. 251 ЦПК України, з питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Пунктом 2 частини 1 ст. 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

З врахуванням наведеного, а також положень, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд вважає, що провадження у справі підлягає зупиненню до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Керуючись ст. 251 ч.1 п.2, 253 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредитудо припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати ОСОБА_1 , у разі усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі, повідомити про це суд для вирішення питання про поновлення провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення учасникам справи відповідної ухвали суду.

Суддя С.М.Майборода