Провадження 2/127/1355/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

адвоката позивачки Шибінського О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву адвоката Шибінського Олександра Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, розгляд якої відбувається у порядку загального позовного провадження.

В підготовче засідання відповідач та/або його адвокат повторно не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Від відповідача та/або його адвоката на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи та/або розгляд справи у його/їх відсутність не надходили. Таким чином, відповідач не з`явився в підготовче засідання без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, думку адвоката позивачки та положення ст.ст. 198 і 223 ЦПК України, суд постановив провести підготовче засідання у відсутність відповідача (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

В підготовчому засіданні адвокатом позивачки було заявлено відвід головуючому у даній цивільній справі. Свою заяву адвокат позивачки мотивував тим, що суддею Борисюк І.Е. 15.01.2024 було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду, яка постановою Вінницького апеляційного суду від 21.03.2024 була скасована, а справа направлена для продовження судового розгляду, що викликає сумніви в неупередженості судді. Також на думку заявника повторна участь судді у розгляді справи за таких обставин є недопустимою у відповідності до положень ч. 1 ст. 37 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Заслухавши заяву адвоката позивачки про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд стверджує, що мотиви, з яких адвокатом позивачки заявлено судді Борисюк І.Е. відвід, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, суддею Борисюк І.Е. 15.01.2024 було постановлено ухвалу про залишення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю без розгляду, яка постановою Вінницького апеляційного суду від 21.03.2024 була скасована, а справа направлена для продовження судового розгляду.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення Європейського суду «Веттштайн проти Швейцарії»).

Слід врахувати, що суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 37 ЦПК України, на яку зокрема посилається адвокат позивачка як на підставу для відводу, визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Водночас, у даній цивільній справі судом не ухвалювалось рішення по суті і ухвала про закриття провадження у справі не постановлялась.

Отже, судом не встановлено обставин, які б могли свідчити про необ`єктивність чи упередженість судді або наявність будь-яких інших обґрунтованих підстав для відводу, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 36 ЦПК України.

Проте, оскільки учасник справи має сумніви в неупередженості судді та висловлює недовіру цьому складу суду, суд вважає за можливе заяву про відвід судді Борисюк І.Е. задовольнити з метою недопущення сумнівів в об`єктивності прийнятих судом рішень. При цьому, суд виходить з наступного.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення справи.

Право особи на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема, у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, а також його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Наявність безсторонності визначається в тому числі і забезпеченням умов, за яких були б неможливі сумніви у неупередженості суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України від 09.11.2006 та у справі Мироненко та Мартенко проти України від 10.12.2009), зокрема, має бути створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що суд не є безстороннім.

Також важливим питанням є довіра, яку суди мають вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, має брати самовідвід або бути відведений.

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі Феррантеллі та Сантанджело проти Італії (Ferrantelli and Santangelo v. Italy від 07.08.1996 року).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється» (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі справі Кастільо Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain) від 28.10.1998).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором чи забезпечено судом умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи є однією із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим і справедливим судом, покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Отже, з метою виключення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді Борисюк І.Е., для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд даної справи незалежним і безстороннім судом та, виходячи із положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді Борисюк І.Е., а справу передати для повторного автоматизованого розподілу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 40, 41 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судді Борисюк І.Е. від розгляду цивільної справи № 127/38457/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Цивільну справу № 127/38457/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю передати до канцелярії Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала суду складена 14.05.2024.

Суддя: