ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/53/24
01 травня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Дубінкіної М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дарницького районного суду міста Києва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_3 як до неналежного відповідача та задоволено позов до відповідача ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на спадкове майно: - 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м; - 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 175,9 кв.м., житловою площею 82,7 кв.м.; - 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га за кадастровим номером :06:002:0030, яка розташована в селі Осички Радомишльського району Житомирської області.

У зазначеному рішенні судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню у порядку, визначеному ст. 270 ЦПК України шляхом ухвалення додаткового рішення.

04 березня 2023 року представником позивачки ОСОБА_1 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь позивачки з відповідача ОСОБА_2 судових витрат, які складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 12 405 грн. та витрат професійну правничу допомогу у ромірі 25 000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до заяви додано: копії договору про надання правової допомоги №02/12-19 від 02.12.2019 року, додаткової угоди від 02.11.2022 року до договору про надання правової допомоги №02/12-19 від 02.12.2019 року, акту виконаних робіт №1/23 від 06.10.2023 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 березня 2024 року судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат призначено до розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились. Їх неявка відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи з огляду на те, що вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксації судового процесу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків щодо розподілу судових витрат у справі.

Згідно із ч.1 п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (пункт 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 641/1355/18, у якій зазначено, що за змістом наведених положень процесуального закону, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Матеріалами справи підтверджено, що за подання позову позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 12 405,00 грн.

Позивачкою були заявлені єдині позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та відповідачки ОСОБА_3 , до якої у задоволенні позову відмовлено.

Таким чином, виходячи з принципу пропорційності, понесені позивачкою витрати на сплату судового збору з відповідачки ОСОБА_3 не підлягають стягненню, а з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню у розмірі 6 202,50 грн. (12 405,00 грн : 2 = 6 202,50 грн.).

Разом з тим не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву

Відповідно до п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, на виконання ч.1 ст. 134, п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачка мала подати (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, вказавши про це у позовній заяві.

Проте позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу. У позовній заяві зазначено лише розмір витрат на сплату судового збору, яку позивачка просить стягнути з відповідачів.

З огляду на те, що позивачка разом з позовом не подала суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат (аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18).

Понесені відповідачем ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню позивачкою, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову ці витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 134, 141, 270 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 , про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) у відшкодування витрат на сплатусудового збору 6 202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили через тридцять днів з моменту його підписання.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його підписання.

Учасник справи, якому копію додаткового рішення суду не було вручено в день його підписання, має право на поновлення строку для апеляційного оскарження, якщо скаргу подано протягом тридцяти днів з моменту отримання його копії.

У разі апеляційного оскарження, додаткове рішення суду набирає законної сили з моменту прийняття апеляційним судом судового рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, закриття апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без розгляду або без задоволення.

Суддя: Л.М. Осіпенко