Справа № 404/2371/22
Номер провадження 2/404/216/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

за участі секретаря Щербини А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просив стягнути на його користь заборгованість за договором позики та 3 % річних з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення у розмірі 172275,89 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно розписки від 19 березня 2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США та зобов`язався до 01 червня 2021 року їх повернути. Відповідач своїх зобов`язань не виконав, грошові кошти не повернув, а тому утворилась заборгованість у сумі 172275,89 грн, що складається з: 146274,50 грн сума боргу, 21841,58 грн інфляційні збільшення, 4159,81 грн штрафні санкції.

03 липня 2023 року представник позивача адвокат Прядко В.М. подав до суду заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, про залишення вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу без розгляду, в якій просив стягнути з відповідача борг у розмірі 194264,43 грн, що складається з 182843,00 грн - боргу, 11421,43 грн 3% річних,вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу залишити без розгляду.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 194264,43 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.01.2024 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

10 квітня 2024 року представник позивача адвокат Прядко В.М. подав до суду заяву про уточнення та збільшення розміру позовних вимог, про залишення вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу без розгляду, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 211664,16 грн, що складається з: 194941,00 грн сума боргу, 16723,16 грн 3% річних, вимоги в частині стягнення інфляційного збільшення боргу залишити без розгляду.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, правом подачі відзиву на позов не скористався, свої процесуальні права не реалізував. Надсилав клопотання про відкладення розгляду справи, але судом зазначена поведінка відповідача розцінюється, як затягування розгляду справи.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки від 19 березня 2021 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США та зобов`язався повернути дані кошти до 01 червня 2021 року.

Строк повернення грошової суми в повному обсязі настав, проте відповідач умови договору не виконав, грошові кошти не повернув.

Внаслідок чого, 17.11.2021 року та 23.12.2021 року позивачем були направлені на адресу відповідача вимоги про повернення боргу за розпискою, які останнім було проігноровано.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за розпискою загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 211664,16 грн, з яких: сума боргу 194941,00 грн, 3% річних 16723,16 грн за період з 01.06.2021 року по 09.04.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як десять разів перевищує встановлений законом неоподаткований мінімум доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Постанова ВСУ № 373/2054/16 зроблено висновок, про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 одностороння відмова від договору не допускається, а зобов`язання має виконуватись належним чином. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню позика в загальному розмірі 211664,16 грн. та судовий збір в розмірі 992,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 526, 533,1046-1049 ЦК України, ст.263-265, 353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) борг в розмірі 211 664,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 992,40грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення складено 07.05.2024.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда