РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.

секретаря судового засідання Лозинського Т-Р.А.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства « Укртрансгаз» про стягнення усіх сум, що підлягали виплаті при звільненні,-

встановив:

позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення усіх сум, що підлягали виплаті при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

ОСОБА_2 наказом т.в.о. Генерального директора Володимира Рудко «Про звільнення» була звільнена з роботи у проектно-кошторисному відділі департаменту забезпечення виробництва на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України (угоди про розірвання ) з 31.03.2023. 20.03.2023 позивач отримала від проектно кошторисного відділу Департаменту забезпечення виробництва АТ «Укртрансгаз» проект угоди про розірвання трудового договору. Пунктом 3б проекту Угоди про розірвання трудового договору передбачено, що роботодавець зобов`язується не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні виплатити працівнику залишок річної премії за 2021 рік. Однак з з програмою та оспорюваним наказом позивач ознайомлена не була.

Позивачем було прийнято рішення про звільнення за угодою сторін. Одночасно з цим, після прийняття рішення про звільнення за угодою сторін стало відомо, що частина невиплаченої премії за 2021 рік буде виплачена не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні. У зв`язку з тим, що розміри невиплачених премій були незначними 21.03.2023 та 28.03.2023 року працівники АТ «Укртрансгаз» звернулись до голови правління НАК «Нафтогаз України» з проханням вжити заходів та усунути порушення передбачене пунктом 3б проекту Угоди про розірвання трудового договору. Однак, станом на момент подання позовної заяви відповідачем не було проведено з позивачем повного розрахунку при звільненні в частині виплати залишку річної премії за 2021 рік. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, а відтак, оскільки відповідачем не було проведено з позивачем під час звільнення остаточний розрахунок, тому позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Просить позовні вимоги задоволити.

14.08.2023 року представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11.10.2023 року відкрито провадження та призначено у справі підготовче засідання.

12.10.2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що у позовній заяві взагалі відсутнє обґрунтування щодо підстав для скасування наказу АТ «Укртрансгаз» від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз». Окрім того, відповідач вважає, що в цій частині позивачем обрано неправильний спосіб захисту.

Стверджує, що оскаржуваний наказ взагалі не містить вказівок щодо конкретних працівників, їх прізвищ та посад, а лише затверджує загальну Програму припинення трудових відносин з працівниками АТ «Укртрансгаз», якою (за їх власним бажанням) могли скористатися працівники у разі прийняття особисто рішення про розірвання трудового договору за угодою сторін. Позивач самостійно вирішила розірвати трудовий договір за угодою сторін та особисто підписала Угоду про розірвання трудового договору від 20.03.2023, проте це зовсім інший документ, вимоги щодо скасування якого відсутні у позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог.

Сторонами було досягнуто згоди щодо порядку та строку виплати залишку річної премії за 2021 рік. Враховуючи те, що воєнний стан в Україні триває станом на час подання позову до суду та відкриття провадження у даній справі, строк для виплати позивачу залишку річної премії за 2021 рік не настав, тому такі зобов`язання у відповідача відсутні, а вимоги є передчасними та такими, що не можуть бути задоволені судом.

31.10.2023 року представником позивача подано на адресу суду відповідь на відзив, в якому вказує, що відповідачем жодним чином не доведено, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дій інших обставин непереборної сили, як і не зазначено причин фінансових труднощів, на які посилається відповідач. Також, відповідачем не було змінено або зупинено дію окремих положень колективного договору підприємства на період дії воєнного стану, не зазначено причин зміни.

01.11.2023 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що оскаржуваний наказ не є трудовим договором, як помилково вважає позивач, а є лише відомчим організаційно-розпорядчим актом, який взагалі не має жодних ознак трудового договору. Станом на час подання позову та відкриття провадження у даній справі, враховуючи фінансові можливості Товариства, відповідні накази про виплату залишку річної премії за 2021 рік роботодавцем не видавались. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від представника надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухавши доводи представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Суд зазначає, що згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст.15,16 ЦК України, ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що т.в.о. Генерального директора С. Переломи від 21.10.2022 року №556 визначено преміювати працівників АТ «Укртрансгаз». Нарахування та виплату суми річної премії за 2021 рік здійснити з урахуванням фінансової можливості Товариства частинами, а саме: у жовтні 2022 року в розмірі 30% фактичної суми річної премії за 2021 рік; у грудні 2022 року в розмірі 20% фактичної суми річної премії за 2021 рік. Нарахування та виплату залишку (50%) фактичної суми річної премії працівникам Товариства за 2021 рік здійснити у 2023 році, визначивши строки виплат відповідним наказом.

Наказом т.в.о. Генерального директора Р. Малютина від 10.03.2023 року №148 затверджено Програму припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз». Строк дії програми по 31.03.2023 року.

За даною Програмою у разі звільнення працівника за угодою сторін виплата всіх сум, що належить йому від товариства, здійснюється в день звільнення, за винятком залишку річної премії за 2021 рік, виплата якої здійснюється не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні.

Наказом т.в.о. Генерального директора Р. Малютина від 27.03.2023 року ОСОБА_2 звільнено з посади провідного інженера проектувальника проектно кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва, 29.03.2023 року за угодою сторін, п.1 ст.36 КЗпП України. Роботодавець зобов`язався виплатити ОСОБА_2 компенсацію за 47 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 03.08.2021 року по 29.03.2023 року; одноразову грошову допомогу у розмірі 4 (чотирьох) посадових окладів, згідно з п.п.А п.3 Угоди про припинення трудового договору від 20.03.2023 року.

Рішенням акціонера №568 АТ «Укртрансгаз» від 30.12.2022 року вирішено затвердити зміни до Порядку розрахунку та виплати працівникам НАК «Нафтогаз України», її відокремлених підрозділів, юридичних осіб Групи Нафтогаз окремих видів інших заохочувальних та компенсаційних виплат, затверджені рішенням правління Компанії від 29.12.2022, протокол №388, як обов`язкові для Товариства.

Як вбачається з матеріалів справи 21.03.2023 та 28.03.2023 року колектив проектно кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва АТ «Укртрансгаз» звертався до голови правління НАК «Нафтогаз» про вжиття заходів та усунення порушення, а саме зобов`язання здійснити виплату залишку премії за 2021 рік. Відповідні звернення також направлялись до Міністерства економіки України та Державної служби України з питань праці.

Згідно довідки про середньомісячну заробітну плату №9-253-318 від 29.06.2023 року, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 становить 28 285,11 грн.

Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Статтею 36 КЗпП України визначено підстави для припинення трудового договору, однією з яких є угода сторін.

Представник позивача у заяві про уточнення позовних вимог просить скасувати наказ від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику ОСОБА_2 за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору.

При застосуванні норм права у порядку суд ураховує наступний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19.Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Обрання неефективного способу захисту порушеного права, який не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим цим діянням наслідкам, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 922/3308/20).

Вимога про скасування у відповідній частині наказу, яким затверджено Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ», не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах. Судове рішення за такими вимогами жодним чином реально не відновить трудові права позивача, адже обумовлена сторонами угода про розірвання трудового договору, де погоджено виплату залишку премії після закінчення воєнного стану, позивачем жодним чином не оскаржується.

Крім цього, положеннями Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43,44 Конституції України. Крім того, стаття 11 вказаного закону, передбачає, що на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця.

Відтак, суд приходить до висновку, що дана вимога є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 невиплачену при звільненні заробітну плату у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік у сумі 17 308 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом статті 2 Закону України "Про оплату праці" основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до статті 97 КЗпП України, статті 15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина перша статті 21 Закону України "Про оплату праці").

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі № 569/11722/16-ц (провадження № 61-31573сво18) зазначено, що доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій належать до видів додаткової заробітної плати. Доплати як складові додаткової заробітної плати, визначаються законодавством і тому становлять обов`язкову частину у структурі заробітної плати (на відміну від премій). В колективному договорі можуть бути передбачені додаткові види доплат, підстави та порядок їх здійснення. Умови колективного договору необхідно розділяти на ті, що дублюють норми позитивного права та ті, що виникають у процесі колективних переговорів між роботодавцем та трудовим колективом і є додатковими гарантіями для працівника.

Отже, премія є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, відноситься до додаткової заробітної плати та не становить обов`язкову частину у структурі заробітної плати.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виплата премій є саме додатковою пільгою працівників, що запроваджена з метою заохочення та стимулювання працівників і не є обов`язковою виплатою. Нарахування премій є правом роботодавця, а не його обов`язком.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2790цс16 та постановах Верховного Суду: від 11 жовтня 2021 року у справі № 201/532/20 (провадження № 61-10845св21), від 23 грудня 2019 року у справі № 194/919/18 (провадження № 61-11377св19), від 24 квітня 2019 року у справі № 127/14573/18 (провадження № 61-3348св19), від 01 жовтня 2018 року у справі № 487/6105/16-ц (провадження № 61-26818св18).

Водночас, суд позбавлений можливості надати оцінку колективному договору Акціонерного товариства «Укртрансгаз» так як такий відсутній в матеріалах справи.

Щодо долучених представником позивача відповідей органів Міністерства соціальної політики України (Мінсоцполітики), Державної служби України з питань праці та Міністерства економіки (Мінекономіки) з покликанням на можливі майбутні перевірки за зверненнями про порушення трудового законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що такі не є належними доказами у розумінні ст.77 ЦПК України. Наявними відповідями не підтверджуються та не спростовуються обставини, викладені в позовній заяві.

За правилами ч. 1 ст. 188 ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні як похідної вимоги відсутні, так як судом і не встановлено підстав для стягнення залишку річної премії.

Згідно з частинами першою, другою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 77 ЦПК України установлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. При розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем трудових прав позивача.

Окрім цього у зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.2, 10-13,76-81,141, 258, 259, 263-265,268, 279ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Акціонерного товариства « Укртрансгаз» про стягнення усіх сум, що підлягали виплаті при звільненні відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 вересня 2024 року.

Суддя Ванівський Ю.М.