Справа № 277/22/16-ц
Номер рядка звіту 38
РІШЕННЯ

іменем України

"30" квітня 2024 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги мотивує тим, що за життя її мати ОСОБА_6 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,52 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування будинку. Державний акт на зазначену земельну ділянку не видавався.

У 1991 році на вищевказаній земельній ділянці ОСОБА_6 збудувала та ввела в експлуатацію будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 82.0 кв.м., житловою 41,8 кв.м.

Згідно діючого на той момент законодавства, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Отже, будівництво будинку відбувалось до чинного на той час законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво, був збудований і прийнятий в експлуатацію, тобто є об`єктом права власності ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина на вказаний будинок, право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності агрофірми «Твердь» с. Симони Ємільчинського району Житомирської області та грошові внески з відповідними компенсаційними відсотками та надбавками, що зберігаються в ТВБВ № НОМЕР_1 /063 АТ «Державний ощадний банк України».

На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги за законом були ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інших спадкоємців за законом або за заповітом на час відкриття спадщини не було.

Вказані спадкоємці у встановлений шестимісячний строк не подавали до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Крім цього ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

04.04.2013 року вона звернулась до державного нотаріуса Ємільчинської державної нотаріальної контори Піскуна О.С., внаслідок чого було відкрито спадкову справу №60 за 2013 рік та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та грошові внески. Також постановою державного нотаріуса було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в цілому з усіма господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок.

Крім того позивач зазначає про те, що в провадженні Ємільчинського районного суду Житомирської області перебувала справа №277/324/14-ц за позовом ОСОБА_1 , яка як законний представник діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування свідоцтва про права на спадщину та визнання права власності.

ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , вважає що останній має право на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 , внаслідок того, що за свого життя його батько ОСОБА_7 набув таке право, оскільки був зареєстрований протягом шести місяців після смерті своєї матері ОСОБА_6 за адресою її останнього місця проживання.

Із зазначених вище підстав ОСОБА_1 зверталась до державного нотаріуса Ємільчинської державної нотаріальної контори Піскуна О.С., але останній відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії, при цьому вказуючи на обставини того, що шляхом огляду спадкової справи №60 заведеної 04.04.2013 року Ємільчинського державною нотаріальною конторою щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мар`янівка Ємільчинського району ОСОБА_6 вбачаються протиріччя щодо факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_6 .

Позивач вважає, що місце реєстрації та місце проживання не є тотожними, також, навіть з`ясувавши обставини реєстрації ОСОБА_7 за однією адресою з померлою ОСОБА_6 , останні не встановлюють обставини проживання, вступ в управління або володіння спадковим майном, оскільки такі обставини на користь ОСОБА_7 не підтверджуються з огляду на інші належні та допустимі докази.

Разом з тим позивач зазначає, що вона на момент смерті матері ОСОБА_6 дійсно проживала разом з нею та в подальшому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що виразилось в тому, що вона, окрім проживання, здійснила поховання померлої матері, займалась огородництвом та садівництвом, вела домогосподарство, утримувала в належному стані спірний будинок, приймала участь у сплаті платежів за електроенергію, у неї в володінні опинились ощадні книжки на грошові внески та документи на земельний пай, видані на ім`я померлої матері, а також інші речі домашнього побуту та інвентарю.

Також її брат ОСОБА_3 допомагав їй в огородництві та садівництві, утриманні в належному технічному стані будинку, здійснюючи поточний та капітальний ремонт, сплачував комунальні платежі за електроенергію.

Необхідними для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виник спір належними і допустими доказами серед інших, що додаються до цього позову, на думку позивача також є і матеріали судової справи №277/324/14-ц Ємільчинського районного суду Житомирської області, в тому числі технічний запис судового засідання зазначеної судової справи, яке відбулось 25.11.2015 року та в якому було допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , спеціалістів Рихальської сільської ради і Ємільчинського РЕМ.

Зокрема, на запитання свого адвоката про те, з якого по який період часу ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_7 , остання повідомила, що таким є період з 1997 року по 2004 рік, при цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 також повідомила, що адресою їх спільного з ОСОБА_7 місцем проживанням був придбаний ними в цей час будинок АДРЕСА_2 . Отже, з урахуванням дня смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та положень чинного на той час ЦК України, ОСОБА_7 не проживав за адресою спадкового будинку та своєї реєстрації протягом шести місяців з моменту смерті своєї матері ОСОБА_6 .

Як показали вищевказані свідки ОСОБА_7 з 1997 року взагалі припинив проживати за адресою спадкового майна та не здійснював жодних дій, які б свідчили про проживання, вступ в управління або володіння спадковим майном.

Отже, з огляду на положення ЦК України 1963 року позивач переконана, що ОСОБА_7 протягом шести місяців з моменту смерті ОСОБА_6 не здійснював жодних дій, які б свідчили про проживання в будинку, вступ в управління або володіння спадковим майном, оскільки такі дії вчиняла лише вона, а відтак на її думку у ОСОБА_5 відсутні жодні права на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, представник позивача додав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вони вказують, що позовні вимоги визнають.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що ОСОБА_2 не подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 , вона подала таку заяву лише після смерті брата ОСОБА_7 , який постійно проживав з матір`ю в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Саме ОСОБА_7 все будував та допомагав матері, доглядав її. ОСОБА_2 не проживала разом з матір`ю та не доглядала її, а тому в неї відсутні будь-які права на вказаний будинок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що по суті даної справи йому нічого не відомо. ОСОБА_1 зверталась до Ємільчинського РЕМ за довідкою і їй видавалась довідка про відсутність заборгованості по сплаті за електроенергію. Хто сплачував рахунки за електроенергію в період з 2011 року по 2013 роки повідомити не може.

Свідок ОСОБА_11 показав, що у 2013 році він працював головою Рихальської сільської ради Ємільчинського району та видавав різні довідки як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 . Всі довідки, які він видавав відповідають дійсності та вимогам чинного на той час законодавства. Також повідомив, що ОСОБА_2 доглядала матір ОСОБА_6 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що ОСОБА_1 зверталась до нього, як до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та надала документ, що підтверджує факт смерті особи, а саме свідоцтво про смерть ОСОБА_7 та документ, який підтверджує наявність родинних відносин з померлим, в даному випадку свідоцтво про народження сина померлого ОСОБА_5 . Інших документів, згідно чинного на той момент законодавства непотрібно було подавати. Нотаріальна дія вчинялась протягом тривалого часу у зв`язку з великою завантаженістю. ОСОБА_2 зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, а не брата і їй було видано свідоцтво про спадщину на земельний пай та грошові вклади в банку.

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане відділом РАЦС Ємільчинського РУЮ Житомирської області ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Т. 1 а.с. 5).

ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її матір`ю була ОСОБА_6 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видане 05.07.1968 року Рихальською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області. (Т. 1 а.с. 6).

Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_14 . ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_15 », про що свідчить ксерокопія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , видане Баранівським райвідділом ЗАГС 12.11.1988 року. (Т. 1 а.с. 7).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.04.2013 року державний нотаріус Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області Піскун О.С. посвідчив, що спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності приватно-колективної агрофірми «Твердь», розмір якої становить 4,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та грошових внесків з відповідними компенсаційними відсотками та надбавками в АТ «Державний Ощадний банк України». (Т. 1 а.с. 11).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №156/02-31 від 04.04.2013 року державний нотаріус Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області Піскун О.С. відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в цілому з усіма господарськими будівлями АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. (Т. 1 а.с. 13).

Державний нотаріус Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області Піскун О.С. відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_7 , який був спадкоємцем ОСОБА_6 у зв`язку з неможливістю встановлення факту прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті матері ОСОБА_6 та відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. (Т. 1 а.с. 14-15).

Відповідно до ксерокопії довідки КП «Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації» №679 від 25.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 за ОСОБА_6 не зареєстровано. (Т. 1 а.с. 19).

Як вбачається з ксерокопії довідки Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області від 13.12.2012 року житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,52 га, яка передана у приватну власність ОСОБА_6 . Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. (Т.1 а.с. 21).

Згідно ксерокопії довідки Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області №1294 від 13.12.2012 року ОСОБА_2 фактично вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме доглядала матір до дня смерті, провела поховання за власний рахунок, протягом 6 місяців після смерті розпорядилася спадковим майном та провела поточний ремонт будинку в АДРЕСА_1 , а саме побілила, пофарбувала, частково змінила покрівлю, придбала для заміни пластикові вікна. (Т. 1 а.с. 22).

Відповідно до ксерокопії довідки Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області №1296 від 13.12.2012 року житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 (Т. 1 а.с. 23).

З ксерокопії довідки Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області ОСОБА_2 провела похорон своєї матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . (Т. 1 а.с. 25).

Як слідує з копії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.04.2013 року ОСОБА_2 визнано власником житлового будинку з усіма господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 (Т. 1 а.с. 32).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 23.01.2014 року скасовано рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18.04.2013 року та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про визнання права власності (Т. 1 а.с. 33-34).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1149/02-31 від 27.10.2015 року державний нотаріус Ємільчинської державної нотаріальної контори Житомирської області відмовив ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 (Т. 1 а.с. 35).

Відповідно до копії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , місцевої територіальної громади в особі Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_6 (Т. 1 а.с. 60-63).

Вказане рішення залишено без змін апеляційним судом Житомирської області про що свідчить ксерокопія ухвали апеляційного суду від 14.02.2017 року. (Т. 1 а.с. 64-65).

Згідно ксерокопії постанови Верховного Суду від 05.06.2019 року рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14.02.2017 року залишено без змін. (Т. 1 а.с. 111-116).

Відповідно до довідки Звягельського РЕМ АТ «Житомиробленерго» №590/9122 від 22.03.2024 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано особовий рахунок НОМЕР_5 А на споживача ОСОБА_2 . Інформація про сплату за спожиту електричну енергію впродовж 2011-2013 років за даним особовим рахунком відсутня у зв`язку із закінченням термінів її зберігання. (Т. 2 а.с. 17).

За клопотанням позивача судом було досліджено матеріали цивільної справи №277324/14-ц.

Зокрема судом досліджено спадкову справу №60/2013 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , а саме заяву ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 ; ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 ; ксерокопію свідоцтва про народження ОСОБА_13 ; ксерокопію свідоцтва про одруження ОСОБА_13 з ОСОБА_14 ; ксерокопію довідки Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області №1293 від 13.12.2012 року про те, що ОСОБА_6 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) та грошові вклади в банку та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок в с. Мар`янівка Ємільчинського району у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Дана спадкова справа містить також заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, який належав їх матері ОСОБА_6 , постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Також судом досліджено спадкову справу №50/2014 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , а саме заяву ОСОБА_1 , яка подана від імені неповнолітнього ОСОБА_5 про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_7 ; ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 ; ксерокопію свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; довідки Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області №1064 та №1065 від 20.11.2013 року про те, що ОСОБА_6 на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на день її смерті та протягом 6 місяців після її смерті в цьому ж будинку постійно проживав та був зареєстрований ОСОБА_7 , постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №268/02-31 від 07.03.2014 року, відповідно до якої державний нотаріус ОСОБА_12 відмовив ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_7 .

Під час розгляду зазначеної справи було допитано свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які повідомляли, що ОСОБА_7 в будинку матері в останні роки її життя та після її смерті не проживав. До ОСОБА_6 постійно приїздила її дочка ОСОБА_2 , яка допомагала матері по господарству, доглядала присадибну ділянку та будинок, підбілювала та фарбувала його.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування мають особи, визначені у законі (ст.1223 ч.1 ЦК України).

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 26.03.2014 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, в якому позивач просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 , визнати за ОСОБА_5 право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , а також визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 на право на земельну частку (пай) та на грошові внески в частині.

Рішенням від 23.12.2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено у зв`язку з відсутністю факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті матері ОСОБА_6 .

Вказане рішення було оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області та ухвалою від 14.02.2017 року залишено без змін.

ОСОБА_1 було подано касаційну скаргу на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14.02.2017 року.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 залишено без задоволення, а рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.12.2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 14.02.2017 року залишено без змін. Вказана постанова касаційної інстанції набрала законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Верховний Суд зокрема зазначив, що оскільки відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позову про визнання права власності на спірне спадкове майно за неповнолітнім ОСОБА_5 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_1 зазначаючи, що ОСОБА_7 проживав з матір`ю ОСОБА_6 до дня її смерті та після її смерті, а ОСОБА_2 навпаки не проживала з матір`ю не надає належних та допустимих доказів на підтвердження цього.

Натомість доводи позивача ОСОБА_2 на обґрунтування обставин викладених в позовній заяві підтверджені належними та допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні, позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, але оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з чим позовні вимоги слід задовольнити, визнавши в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.328, 1216, 1223 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на житловий будинок, загальною площею 82,0 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 09.05.2024 року.

Суддя: В. В. Заполовський