ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/823/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №235/3135/23 Категорія: 310020000 Побережна Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.
секретарЛюбченко Т.М.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача адвоката Смаль О.П. на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 (повний текст складено 11.03.2024, суддя в суді першої інстанції Побережна Н.П.)у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив про припинення стягнення аліментів з нього на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №235/1350/23 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, обґрунтовуючи тим, що під час проживання у шлюбі у нього з відповідачем народилися сини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14.11.2023 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідачка разом з дітьми переїхали з м. Покровськ Донецької області до м. Шпола Черкаської області, де стали проживати по АДРЕСА_1 , та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа. 22.09.2023 відповідачка звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, судовим наказом якого 26.09.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 22.09.2023 і до досягнення дітьми повноліття відповідно. Стосунки зі старшим сином ОСОБА_2 у відповідачки, не склалися, тому 18.09.2023 позивач, приїхавши до м. Шпола Черкаської області, забрав його й повернувся в АДРЕСА_2 , де проживають по цей час. Молодший син ОСОБА_3 залишився проживати з ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 позовну заяву задоволено частково та припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №235/1350/23 на користь ОСОБА_1 в частині утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.09.2023 у справі №235/1350/23 на користь ОСОБА_1 в частині утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які продовжити стягувати у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з факту зміни місця проживання сина ОСОБА_6 з батьком, проте обов`язок щодо утримання батьком молодшого сина ОСОБА_7 , який проживає з матір`ю, залишається.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Смаль О.П. подав 03.04.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не встановлено підстав, згідно до яких позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , а відповідач не зобов`язана приймати участі у забезпеченні і вихованні старшого сина ОСОБА_6 , адже вони знаходяться в однакових обставинах. Так, у обох батьків на забезпеченні знаходяться неповнолітні діти, обоє батьків працевлаштовані і отримують прибуток, обидва сини здобувають освіту дистанційно, не хворіють, хронічними захворюваннями не страждають, мають місце проживання, всі необхідні умови для належного розвитку та існування.

Також в апеляційній скарзі йдеться про те, що судом під час вирішення справи не отримано доказів того, що відповідач, на забезпеченні якого залишився молодший син, потребує аліментів. Відсутні підстави вважати, що вона непрацездатна, що вона страждає на якісь захворювання. Підстав, що позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , відповідач не навела, адже на утриманні позивача залишається їхній спільний старший син ОСОБА_8 .

Позивач вважає, що судом проігноровані факти порушення прав дитини на отримання цих платежів, та майнові права платника аліментів всупереч ст.ст.179, 180 СК України та Конвенції про права дитини та висновки постанови Пленуму ВС №13 від 15.08.2006. Також на думку скаржника судом поставлено інтереси одного з батьків над інтересами іншого з батьків та інтересів однієї дитини над інтересами іншої дитини.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає про судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 15000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законним та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, доводи сторін, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 одружилися 09.07.2011, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №234 від 09.07.2011, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серія НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 14.11.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.5-6).

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №471 від 02.12.2020. Його батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с.9, 59).

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно даних копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 06.12.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис №689 від 06.12.2011. Його батьками є: ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (а.с.10, 58).

На підставі судового наказу, виданого Красноармійським міська районним судом Донецької області 26.09.2023, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку боржника щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 22.09.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13).

У відповідності з даними довідки №7125- від 30.09.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взята на облік як внутрішньо-переміщена особа, та зареєстрована по АДРЕСА_1 . (а.с.23, 57).

Відповідно до витягу з реєстру Покровської територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_3 (а.с.56).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з участю законного представника, що супроводжує малолітню дитину, ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо-переміщена особа, та зареєстрований по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №7125- від 28.11.2023 (а.с.60).

За змістом постанови ВП №73421244 від 23.11.2023 про відкриття виконавчого провадження було відкрите виконавче провадження по виконанню судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.09.2023 до досягнення дітьми повноліття (а.с.61-62).

За змістом акту від 30.10.2023, складеного членом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку ОСОБА_10 у присутності двох свідків встановлено, що в АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с.7).

Розпорядженням Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області «Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с.8).

Згідно наданого підтвердження за участю жителів АДРЕСА_4 : ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 01.02.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають по АДРЕСА_1 (а.с.63).

Відповідно до довідки №2 від 22.01.2024, виданої директором ЗДО Людмилою Голос ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здобуває дошкільну освіту в закладі дошкільної освіти № НОМЕР_3 «Сонечко» в м.Шпола. (а.с.64).

ОСОБА_1 характеризується позитивно згідно з наданою характеристикою з місця роботи Головного управління ПФУ в Донецькій області, (а.с.65).

На підставі витягу сформованого з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, та громадських формувань на 29.01.2024 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець, основним видом діяльності є 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами. (а.с.66).

Згідно матеріалів перевірок ВПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за зверненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_1 до поліції (а.с.69-81) було встановлено, що: мати з дітьми перебувала в м.Шпола. 18.09.2023 ОСОБА_1 приїхав в м.Шполу та забрав старшого сина ОСОБА_2 з собою в м.Покровськ Донецької області; ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні їх з батьком не створювала; за змістом пояснення ОСОБА_1 , після початку повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України, він відвіз свою дружину та двох синів в м.Шполу Черкаської області, де залишив проживати, а сам повернувся в м.Покровськ Донецької області, про те пізніше до нього зателефонував старший син та повідомив, що мати забороняє йому спілкуватися з дітьми, забирає в них гаджети.

Указуючи про те, що батьки, залишилися проживати зі своїми неповнолітніми дітьми, тобто мають рівні права і обов`язки по відношенню своїх дітей і стягнення аліментів з одного з них аліментів призводило б до порушення праві іншої дитини, а тому справедливим і правильним рішенням було б припинити стягнення аліментів з позивача на обох дітей на підставі судового наказу від 26.09.2023.

Відповідні правовідносини мають таке правове регулювання.

За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок стосуються обох батьків дитини.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (ч.ч.2, 3 ст.181 СК України). Згідно ч.3 ст.181, ч.1 ст.184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Крім того, згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої одним із таких способів є припинення правовідношення.

Відповідно до п.п.17, 22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Положеннями ст.273 СК України передбачено те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Таким чином слід дійти до висновку про те, що у разі, якщо батьки дитини проживають окремо та коли особа, з якої стягуються аліменти, починає проживати разом з дитиною, на яку такі аліменти сплачує, та утримує цю дитину, сплата аліментів іншому з батьків, який, відповідно, починає проживати окремо від дитини, втрачає сенс, адже вказані кошти платник аліментів має можливість безпосередньо витратити саме на утримання цієї дитини.

Сплата в цьому разі аліментів не відповідатиме приписам ст.181 СК України.

З урахуванням предмета спору в цій справі, однією з обставин, яка підлягає доказуванню, є те, з ким саме з батьків проживають діти на час звернення до суду з позовом з одержувачем аліментів чи з їх платником.

У даному випадку судом першої інстанції встановлено факт проживання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю., що сторонами не заперечується.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що неповнолітній син сторін ОСОБА_2 з 18.09.2023 та на час розгляду даної справи, проживає з позивачем, а неповнолітній син сторін ОСОБА_3 проживає з відповідачем дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та звільнив позивача від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , який з ним проживає. Та апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , який проживає з відповідачкою, відтак обов`язок позивача щодо утримання молодшого сина залишається.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлено чому позивач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , а відповідач не зобов`язана приймати участі у забезпеченні і вихованні старшого сина ОСОБА_6 , адже вони знаходяться в однакових обставинах не приймаються до уваги, адже приписами ст.180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до повноліття обома батьками, який не потребує додаткового доказування щодо спроможності батьків щодо такої можливості, про що неодноразово йдеться в апеляційній скарзі. У відповідності до цих же вимог Закону позивач, у свою чергу, не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів з відповідачки на його користь на утримання сина ОСОБА_6 , який проживає з ним.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо припинення обов`язку батька по сплаті аліментів на утримання лише одного сина, який проживає з ним та перебуває на його утриманні, а не щодо обох дітей як просив позивач, однак колегія суддів не погоджується з тим розміром аліментів, які мають стягуватися з позивача на утримання другої дитини в подальшому.

Так, вищевказаним судовим наказом на двох дітей було визначено до стягнення у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, отже, на одну дитину відповідає 1/6 частина з цих аліментів. При припиненні стягнення аліментів на одну дитину за цим наказом, він залишається чинним щодо іншої дитини у визначеному раніше судом розмірі, тобто 1/6 частині з усіх видів заробітку( доходу) батька. Визначення судом нового розміру аліментів у вигляді 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, колегія суддів розцінює як збільшення розміру вже стягуваних аліментів без відповідних позовних вимог з цього питання, та також без відповідного врахування судом того факту, що на утриманні батька знаходяться одночасно двоє неповнолітніх дітей, один з яких проживає з ним.

Таким чином, рішення суду першої інстанції має бути змінено в частині визначення розміру продовжених судом до стягнення аліментів, які потрібно зменшити з частини до 1/6 частини частині з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , в решті рішення суду залишається без змін.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 у даній справі слід змінити , а апеляційну скаргу задовольнити частково.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого ним судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції, що становить 1288,22 грн., а також 3000 грн. - в рахунок відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу, оскільки саме такий розмір, на думку колегії суддів, відповідає визначеним ч.3 ст.141 ЦПК України вимогам щодо їх обґрунтованості, пропорційності та значенню справи для сторін .

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задоволити частково.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 06.03.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментівзмінити в частині визначеного судом розміру продовжуваних до стягнення аліментів, які зменшити з частини до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 3000 грн. в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу та 1288,22 грн. відшкодування частини сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.05.2024.

Суддя-доповідач

Судді