справа № 165/4408/23
провадження №2/165/702/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 жовтня 2019 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2187932 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6000 грн на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний ним при оформленні Договору позики. Позичені кошти ОСОБА_1 зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22 листопада 2019 року. Розмір акційних процентів у день за користування коштами кредиту становить 1,52 %, базова процентна ставка в день - 2,70 %.

10 березня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року.

Відповідач своїх зобов`язань за договором позики не виконав, внаслідок чого станом на 28 листопада 2022 року має заборгованість у розмірі 33420,97 гривень, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6 000 гривень, заборгованість по процентам за користування - 2784 гривень, залишок заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом - 3000 гривень; інфляційне збільшення - 2196,97 гривень (період нарахування - з 23 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року).

На підставі наведеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 у користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 2187932 від 24 жовтня 2019 року в розмірі 33420,97 гривень, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Заочним рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01.04.2024 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 09.09.2024 вказане рішення скасоване за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Жука Ю.Б. і справа призначена до розгляду в загальному позовному провадженні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду заяву про часткове визнання позову. Вказує, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором позики № 2187932 від 24.10.2019 року (надалі - Кредитний договір) визнають частково в розмірі 10 421,66 грн., виходячи з наступного: 6 000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2 784,00 грн. (6000 х 29 днів х 1,6 % : 100%) - відсотки за користування кредитом, 1637,66 грн. - інфляційні втрати). Вказує, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 жовтня 2019 року між сторонами був укладений договір позики №2187932, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6 000 грн. на строк 29 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,60% на день. Дана обставина визнається стороною відповідача. У подальшому договір не пролонгувався, інші кредитні кошти не отримувалися. Відповідач посилається на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом,позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 33 420,97 грн., зокрема, заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) - 6 000,00 грн., залишок заборгованості по процентам за користування - 2 784, 00 грн, залишок заборгованості по прострочених процентах за користування - 3 000 грн, залишок заборгованості пр опрострочених процентах за користування (нараховані Новим кредитором) - 19 440,00 грн, інфляційне збільшення - 2 196, 97 грн., ввжає, що така вимога позивача не ґрунтується ні на законі, ні на Договорі:

Зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 6 000,00 грн. є підставними, і не заперечує щодо їх задоволення. Що стосується вимог про стягнення відсотків за користування кредитом, залишку заборгованості пр опрострочених процентах за користування, залишку заборгованості про прострочених процентах за користування кредитом (нараховані Новим кредитором, інфляційних втрат, то зазначає таке: Велика Палата Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, зробила правовий висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.

Тому не заперечує щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 29 днів (п. 2 Договору). Враховуючи визначену сторонами процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,60 % на день (п.2 Договору), загальний розмір відсотків становить. (6 000 х 1,60 х 29). Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково у розмірі 2 784,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити, за безпідставністю.

Вказує, що розмір інфляційних втрат Позивача, відповідно до ст.625 ЦК України становить 1 637,66 грн., з такого розрахунку: у період з 01.12.2019 року по 24.02.2022 року індексація на суму 8 784,00 грн [Сукупний індекс інфляції] = 99,80% * 100,20% * 99,70% * 100,80% *100,80% *100,30% * 100,20% * 99,40% * 99,80% * 100,50% * 101,00% * 101,30% * 100,90% *101,30% * 101,00% * 101,70% * 100,70% * 101,30% * 100,20% * 100,10% *99,80% *

101,20% * 100,90% * 100,80% * 100,60% * 101,30% * 101,60% = 118,644% (за період Грудень 2019 - Лютий 2022) [Інфляційні нарахування] = 8 784,00 грн (сума боргу) * 118,644% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 8 784,00 грн (сума боргу) = 1 637,66 грн.

Що стосується судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, зазначає, що Велика Палата ВС сформувала позицію щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в постанові від 19.02.2020 р. N 755/9215/15-ц, згідно з якою під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи та фінансовий стан обох сторін.

Зазначає, що відповідно до п. 4.2 Договору про надання правової допомоги №20231124-4 від 24.11.2023 року, лише у випадку задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, відповідач зобов`язаний сплачувати послуги за надання правової допомоги Адвокатом в розмірі 7 000 грн., а тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог Позивача в повному обсязі, також відсутні підстави для оплати правничої допомоги, і, відповідно стягнення таких витрат з відповідача.

Зазначає, що судові витрати відповідача у справі становлять орієнтовно 7 000 грн. витрат на правову допомогу, та відповідно до п.8 ст.141 ЦПК України, докази щодо розмір витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, про що стороною відповідача зроблено відповідну заяву.

Також не заперечує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційної задоволеним вимогам, що на його думку становить 858,88 грн. = (2 684,00 х 32,06% (відсоток задоволених позовних вимог) = 858,88 грн.

Тобто, визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором позики №2187932 в розмірі 10 421, 66 грн, з них 6 000, 00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2 784,00 грн. (6000 х 29 днів х 1,6 % : 100%) - відсотки за користування кредитом, 1 637,66 грн. - інфляційні втрати). В задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Також не заперечує щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» судовий збір у розмірі 858,88 грн., в стягненні витрат на правничу допомогу просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2019 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 2187932 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 6000 грн на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний ним при оформленні Договору позики. Позичені кошти ОСОБА_1 зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 22 листопада 2019 року. Строкпозики 29 днів. Розмір акційних процентів у день за користування коштами кредиту становить 1,52 %, базова процентна ставка в день - 2,70 %.

Пунктом 1 вказаного договору визначено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а. с. 8).

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором k8wJ23WIS3 від 24 жовтня 2019 року, який було відправлено на номер телефону НОМЕР_2 , що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Наведене підтверджується довідкою ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію (а. с. 8 зворот).

Договір позики містить персональні дані відповідача, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти, а також адресу, номер телефону та адресу електронної пошти відповідача.

У виписці з особового рахунку станом на 28 листопада 2023 року вказано, що ОСОБА_1 має заборгованість за Договором позики в розмірі 33420,97 гривень, з яких: залишок заборгованості за тілом кредиту - 6000 гривень, заборгованість по процентам за користування - 2784 гривень, залишок заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом - 3000 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом (нараховані Новим кредитором за період з 22.06.2021 по 20.10.2021) - 19 440,00 гривень; заборгованість за пенею - 0,00 гривень; інфляційне збільшення - 2 196,97 гривень (період нарахування - з 23 листопада 2019 року по 23 лютого 2022 року) (а. с. 11).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

10 березня 2020 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу № 002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року (а. с. 16-18, 25-28).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №002-100320 від 10.03.2021 (а. с. 47-49), реєстру прав вимоги № 20210622/1 від 22.06.2021 (а.с. 50), позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 11784 гривень, з них: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2784,00 - сума заборгованості за відсотками, 3000,00 гривень - сума заборгованості по простроченим відсоткам.

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 01 липня 2021 направило повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги, із зазначенням суми боргу (а. с.9 зворот). Крім того, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направила відповідачу вимогу про сплату заборгованості (а. с. 22).

Однак, за умовами договору позики № 2187932, укладено 24 жовтня 2019 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , сторони погодили строк його дії до 14.04.2023, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 , в порушення вищезазначених правових норм та умов договорів позичальник своєчасно не повертає кредит, тобто порушує своїзобов`язання перед позивачем, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 6 000,00 грн є підставними, і їх суд задоволює.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 згідно з якою після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється.

Беручи до уваги вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач вправі нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту. Після закінчення строку кредитування позивач, як і попередній кредитор, не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути відсотки, нараховані за період строку кредитування, який становить 29 днів (п. 2 Договору). Базова процентна ставка (фіксована) на день 1,60 % (п.2 Договору). Звідси, загальний розмір відсотків становить 2784 грн (6 000 х 1,60 х 29), які суд присуджує до стягнення.

Відповідно до розміру інфляційних втрат позивача, відповідно до ст.625 ЦК України становить 1 637,66 грн, з такого розрахунку: у період з 01.12.2019 року по 24.02.2022 року індексація на суму 8 784,00 грн, з них 6000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2784 грн сума заборгованості за відсотками, [Сукупний індекс інфляції] = 99,80% * 100,20% * 99,70% * 100,80% * 100,80% *100,30% * 100,20% * 99,40% * 99,80% * 100,50% * 101,00% * 101,30% * 100,90% *101,30% * 101,00% * 101,70% *100,70% * 101,30% * 100,20% * 100,10% * 99,80% *101,20% * 100,90% * 100,80% *100,60% * 101,30% * 101,60% = 118,644% (за період Грудень 2019 - Лютий 2022)

[Інфляційні нарахування] = 8 784,00 грн (сума боргу) * 118,644% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 8 784,00 грн (сума боргу) = 1 637,66 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує таке.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 20231124-4 від 24 листопада 2023 року, укладеного з адвокатом Бачинським О. М., з встановленням гонорару адвоката у фіксованій сумі - 7000 гривень, оплата якого здійснюється впродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення; орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви, оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи (а. с. 13,14).

Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на п. 4.2 договору про надання правової допомоги №20231124-4 від 24.11.2023 як на підставу відмови у задоволенні вимог щодо стягнення правничої допомоги, суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються п.4.3 цього договору. (а.с.13).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Тож, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2182,60 гривень, із розрахунку 7000х31,18%=2182,60 грн., де 31,18%-відсоток задоволених позовних вимог (10421,66*100/33420,97=31,18%).

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 705,36 гривень сплаченого судового збору, із розрахунку 2684х31,18%=836,87 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором позики № 2187932 від 24 жовтня 2019 року 6000 (шість тисяч) суми заборгованості за основною сумою боргу, 2784 (дві тисячі сімсот вісімдесят чотири) грн суми заборгвоаності за відсотками, 1637 (одна тисяча тридцять сім) грн 66 коп. інфляційних витрат, всього 10421 (десять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» 836 (вісімсот тридцять шість) гривень 87 коп. судового збору, а також 2182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) гривень 60 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія « АРТЕМІДА-Ф», адрес: вул. С.Бандери, 87, оф. 54, м. Львів, 79013, ЄРДПОУ 42655697;

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК