г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4704/23
Номер провадження 2/213/170/24
З а о ч н е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
секретар судового засідання - Куропятник І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань №14/, в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 213/4704/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про усунення від права на спадкування,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача
(в режимі відеоконференції) - адвоката Кравець Олександра Олександровича,-
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, яка обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько учасників справи ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді нерухомого та рухомого майна. Позивач та третя особа своєчасно звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, але у нотаріуса дізналися, що заяву про прийняття спадщини подала також відповідач по справі ОСОБА_2 , яка теж є дочкою спадкодавця. Постановою нотаріуса від 14.06.2021 року у видачі свідоцтва на спадщину спадкоємцям було відмовлено, оскільки між ними виникла суперечка щодо розміру належних їм часток у спадковому майні і для вирішення спору рекомендовано звернутися до суду.
Позивач вважає, що відповідач не має права на спадкування, оскільки понад 15 років не проживає на території України, є громадянкою рф, припинила будь-яке спілкування з родичами, і не доглядала за батьком, який був особою похилого віку, хворів і потребував сторонньої допомоги. Тому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 .
Процесуальні дії у справі.
24.10.2023 позовна заява надійшла до суду.
30.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито, почато підготовче провадження, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
09.01.2024 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.
Відповідач повідомлялася про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади у зв`язку з військовою агресією російської федерації, з початком якої припинилося будь-яке, в тому числі поштове сполучення України з російською федерацією, тому підстави для повідомлення відповідача через посольство рф про розгляд справи судом відсутні. Всудове засідання відповідач повторно не з`явилась, причини неявки не повідомила, будь-яких заяв, клопотань від неї не надходило.
Третя особа будь-яких заяв, клопотань або письмових пояснень по суті позовних вимог не надавала.
Оскільки порядок виклику відповідача, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, представник позивача наполягає на розгляді справи за її відсутності, суд вважає за можливе відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи і проголосив про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
В судовому засіданні:
У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позові.
Позивач ОСОБА_1 суду пояснила, що вона є дочкою померлого ОСОБА_4 , якій останні роки дуже хворів і вона допомагала йому, привозила ліки, продукти харчування, а відповідач ніколи йому не допомагала. Станом на зараз зв`язок з нею відсутній, вона мешкає у росії. З`явилася відповідач у жовтні 2018 році, особисто приїздила, але батько помер ще у червні. Напевно, їй подзвонив брат ОСОБА_3 . Позивач запропонувала їй з`їздити на кладовище, але вона відмовилася. Цікавилася тільки спадком, який залишився після батька. За життя батько взагалі з нею не спілкувався, і вони як сестри теж не спілкувалися, хоч їм з братом було відомо, що десь у них є сестра по батькові.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона товаришує з позивачем з 2013 року, брат позивача ОСОБА_6 був її учнем в університеті. З 2016 року вона знає про цю ситуацію в родині позивача, її батька ОСОБА_4 бачила, коли у серпні та у листопаді 2017 року з позивачем приїздила до нього. Він був у дуже тяжкому стані, хворів на цироз печінки. Одного разу, саме у серпні 2017 року, вона була свідком того, як позивач зверталася за допомогою до ОСОБА_7 з приводу тяжкого стану батька, просила допомогти батькові матеріально, але та не відреагувала, завжди шукала якісь відмовки. Її відповіді вона чула особисто, оскільки ОСОБА_8 включала гучномовець ОСОБА_9 тільки тоді, коли батько помер, і відкрилася спадщина. Коли батько був живим, але хворів, ніякої допомоги батькові відповідач не надавала. Позивач купувала для нього ліки, готувала їсти, прибирала у квартирі. Тільки вона батька підтримувала і морально, і матеріально, батько на той час проживав один.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.01.1991 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_10 . Батьком в свідоцтві про її народження вказаний ОСОБА_11 /ас.9/.
10.03.2018 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_12 і змінила прізвище на « ОСОБА_13 » /а.с.11/.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.06.2018 року, виданого Інгулецьким районним місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області /а.с.10/.
Матеріалами спадкової справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_4 , а третя особа ОСОБА_3 є його сином /а.с.78, 88/.
Спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; на підставі свідоцтва про право власності частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; на підставі свідоцтва про право власності - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ; на свідоцтва про право приватної власності - гараж № НОМЕР_3 , блок НОМЕР_4 в ГБК «Восход» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня (Гірників) ; а також транспортні засоби: причіп легковий, причіп - універсал, вантажний автомобіль, і грошові вклади /а.с.12 -16, 89-90/.
Згідно з матеріалами спадкової справи № 63/2018, заведеної після смерті ОСОБА_4 , заповіту від імені померлого немає. Спадкоємцями є: син ОСОБА_3 , донька ОСОБА_1 , донька - громадянка і мешканка російської федерації ОСОБА_2 .
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли всі три спадкоємця, інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися.
Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. від 14.06.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку кожному, спадкоємцям було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємці не згодні спадкувати в рівних частках відповідно до ст.1267 ЦК України /а.с.61-110/.
Копіями виписок із історії хвороби, виписними епікризами із медичної карти ОСОБА_4 , наданими позивачем, підтверджено, що ОСОБА_4 хворів, протягом 2016-2018 років неодноразово звертався до лікарів, перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська лікарня № 17» /а.с.22-28/.
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 64 від 21.06.2018 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в довідці про смерть причиною його смерті зазначено цироз печені змішаного генезу /а.с.29-31/.
Зміст спірних правовідносин.
Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають спадкові правовідносини.
Норми права, які застосовує суд.
Згідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини другої цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.
Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що при розгляді таких спорів судам слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Висновок суду.
Судом встановлено, що відповідно до положень ст.ст.1223, 1261 ЦК України позивач, відповідач та третя особа, як діти померлого спадкодавця, є спадкоємцями однієї черги, та за умови відсутності заповіту відповідно до положення ст.1267 ЦК України, мають рівні частки у спадщині за законом.
Як зазначено вище, після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися всі три спадкоємця - позивач, відповідач та третя особа, і кожному з них приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Русавської Т.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна було відмовлено, оскільки між ними виникла суперечка щодо розміру належних їм часток у спадковому майні.
Позивач як на причину застосування норми ч.5 ст.1224 ЦК України посилається на те, що дочка спадкодавця - відповідач по справі ОСОБА_2 ухилялася від надання останньому будь-якої допомоги, не доглядала за ним, не допомагала матеріально.
Суд вважає, що для задоволення вимоги про усунення відповідача від права на спадкування має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Про це зазначає Верховний Суд в Постанові від 12.03.2020 року у справі № 325/314/18 (провадження № 61-4100св19).
В судовому засіданні встановлено, що спадкодавець через похилий вік та хворобу знаходився у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги, позивач надавала спадкодавцеві допомогу, навідувала його, допомагала по господарству, купляла ліки тощо. Відповідач такої допомоги спадкодавцеві не надавала.
Стороною позивача доведено факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві. Зокрема, суд вважає переконливими покази свідка про те, що відповідач повідомлялася позивачем в телефонній розмові про стан здоров`я батька і остання просила надавати йому матеріальну допомогу.
Тобто, судом встановлено, що відповідач свідомо ухилялася від свого обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, який тяжко хворів і потребував такої допомоги.
Оскільки винна поведінка відповідача доведена, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті її батька, і вважає, що позовні вимога підлягають задоволенню.
При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 19, 76-81, 95, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про усунення від права на спадкування - задовольнити.
Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від права на спадкування спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Представник позивача - адвокат Кравець Олександр Олександрович, адреса: м. Запоріжжя, вул. Кам`янсько-Дніпровська, буд. 26, свідоцтво № 001151 від 29.06.2019 року.
Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: російська федерація, АДРЕСА_6 , інші відомості відсутні.
Третя особа - ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Вступну та резолютивну частину рішення проголошено в судовому засіданні 20.02.2024 року.
Повне судове рішення складено 28 лютого 2024 року.
Головуючий суддя В.В. Попов