ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 травня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/10135/23

Головуючий у першій інстанції - Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/493/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії в порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (далі - АТ «Чернігівгаз»), в якому просив визнати незаконними дії АТ «Чернігівгаз» щодо невстановлення позивачу індивідуального лічильника газу, як побутовому споживачу, у квартирі АДРЕСА_1 , зобов`язати АТ «Чернігівгаз» встановити позивачу індивідуальний лічильник газу, як побутовому споживачу, за указаною адресою.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та побутовим споживачем газу. АТ «Чернігівгаз» являється Оператором ГРМ і суб`єктом господарювання, на якого покладено обов`язки відповідно до ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». 09 жовтня 2023 року позивач звернувся до АТ «Чернігівгаз» з проханням встановити лічильник газу у його квартирі, але отримав 23 жовтня 2023 року відмову, мотивовану тим, що відповідачем у будинку з 01 березня 2017 року встановлено загальнобудинковий прилад обліку газу, підстави для встановлення індивідуальних лічильників відсутні. Позивач вважає, що встановлення загальнобудинкового вузла обліку за місцем його проживання не звільняє АТ «Чернігівгаз» від обов`язку вчинити дії по встановленню індивідуального лічильника, як це передбачено статтями 3, 4, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», за якими відповідач зобов`язаний забезпечити встановлення до 01 січня 2023 року лічильник газу у квартирі позивача, який використовує газ тільки для приготування їжі, із виконанням робіт за рахунок коштів суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2024 року позов задоволено. Визнано незаконними дії АТ «Чернігівгаз» щодо невстановлення ОСОБА_1 індивідуального лічильника газу, як побутовому споживачу, у квартирі АДРЕСА_1 . Зобов`язано АТ «Чернігівгаз» встановити ОСОБА_1 індивідуальний лічильник газу як побутовому споживачу за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з АТ «Чернігівгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Чернігівгаз», посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування всіх обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що на час виникнення спірних правовідносин ні Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», ні підзаконними нормативними актами не було передбачено встановлення індивідуальних лічильників газу, а визначено обов`язок суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, забезпечити приладом комерційного обліку газу. Указує на те, що дії АТ «Чернігівгаз» по встановленню загальнобудинкового лічильнику обліку газу за адресою: АДРЕСА_3 відповідали вимогам діючого законодавства, тобто комерційний облік природного газу за адресою позивача забезпечено відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», отже відсутні підстави для визнання дій відповідача незаконними.

Зазначає, що з 01 грудня 2023 року АТ «Чернігівгаз» призупинено дію ліцензії з розподілу природного газу, тобто у відповідача на час ухвалення судового рішення відсутні повноваження на проведення господарської діяльності з розподілу природного газу, в тому числі і встановлення лічильників газу як індивідуальних, так і загальнобудинкових. Відповідно у АТ «Чернігівгаз» відсутнє право та можливість виконання робіт з встановлення ОСОБА_1 індивідуального лічильника газу як споживачу за адресою: АДРЕСА_3 , тобто АТ Чернігівгаз» являється неналежним відповідачем за цією вимогою.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить частково задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції у повній мірі таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відмова АТ «Чернігівгаз» (газорозподільної організації) встановити ОСОБА_1 індивідуальний лічильник газу як побутовому споживачу у квартирі АДРЕСА_1 являється незаконною, оскільки суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача.

Районний суд указав, що право позивача на забезпечення індивідуальним лічильником газу передбачено ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», додаткового визнання цього права судовим рішення не вимагається, тому ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання АТ «Чернігівгаз» за свій рахунок здійснити встановлення індивідуального лічильника в квартирі позивача, оскільки відповідач відмовляється це зробити.

Повністю з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на наступне.

У справі встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 та членам його родини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частинах (а.с.10).

Позивач є побутовим споживачем природного газу, який використовує для приготування їжі. Квартира АДРЕСА_1 не обладнана індивідуальним лічильником газу.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 31 березня 2016 року № 551 затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Чернігівгаз»» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах згідно з додатком (а.с. 38), в якому передбачалися заходи зі встановлення загальнобудинкових лічильників газу.

Наказом ПАТ «Чернігівгаз» від 30 грудня 2016 року вирішено прийняти в експлуатацію будинкові вузли обліку природного газу в Чернігівській області за грудень 2016 року по адресам та параметрам, зазначеним в Додатку № 1 до даного наказу, згідно з яким по АДРЕСА_3 прийнятий в експлуатацію БВОГ марки G-10 вартістю 14 439,16 грн (а.с. 40, 41-48).

01 березня 2017 року комісією у складі представника ПАТ «Чернігівгаз» - інженера ВОВОГ Білик С.Ю. та представника балансоутримувача КП «Новозаводське» Циганка М.І. складено акт приймання загальнобудинкового комерційного вузла обліку газу в експлуатацію, відповідно до якого вузол обліку газу, встановлений по АДРЕСА_3 , відповідає проектній документації, Правилам обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 року № 618 та Кодексом ГРС, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494, і може використовуватися як комерційний вузол обліку природного газу (а.с. 35).

Постановою НКРЕКП від 19 червня 2017 року № 807, видано Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області.

Постановою НКРЕКП від 04 червня 2019 року № 942 внесено зміни до постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року № 807 в частині зміни у назві абревіатури «ПАТ» на «АТ», а також у тексті постанови слова «Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації» у всіх відмінках замінено словами «Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи» у відповідних відмінках.

09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Чернігівгаз» з письмовою вимогою про встановлення у його квартирі індивідуального лічильника комерційного обліку природного газу.

Листом АТ «Чернігівгаз» від 23 жовтня 2023 року за вих. № 140-Лв-12736-1023 повідомило позивача про те, що по будинку за адресою: АДРЕСА_3 введено в експлуатацію загальнобудинковий прилад обліку газу. Указано, що згідно із п. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифами на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України, але методика компенсації грошових коштів на даний час КМУ не розроблена (а.с. 11-12).

Звернувшись з позовом про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_1 зазначав про те, що, незважаючи на наявність встановленого загальнобудинкового приладу обліку газу, на підставі ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» він має законне право на встановлення у власній квартирі індивідуального лічильника за кошти газорозподільного підприємства та відмова у його встановленні являється незаконною.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету, крім коштів місцевих бюджетів; інших джерел, не заборонених законодавством. Побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Аналіз положень вказаного Закону свідчить про те, що оператор ГРМ звільняється від обов`язку встановити лічильник газу для населення лише у випадку відмови побутового споживача від встановлення оператором ГРМ лічильника газу чи самостійного встановлення побутовим споживачем лічильника газу із подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ним сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

За статтею 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (в редакції, чинній на час звернення із позовом до суду) газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2023 року.

Частина 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст. 21 цього Закону права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо незгоди з вирішеними вимогами про визнання незаконними дій АТ «Чернігівгаз» щодо не встановлення ОСОБА_1 індивідуального лічильника газу, як побутовому споживачу, апеляційний суд виходить з такого.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 являється споживачем природного газу для приготування їжі за адресою: АДРЕСА_2 . Даних про наявність у позивача заборгованості по сплаті отриманих послуг з газопостачання матеріали справи не містять.

У грудні 2016 року у багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 встановлено загальнобудинковий вузол обліку газу, який був прийнятий в експлуатацію 01 березня 2017 року.

На письмове звернення до АТ «Чернігівгаз» від 09 жовтня 2023 року з приводу встановлення індивідуального лічильника газу ОСОБА_1 отримав листа, в якому заявнику з посиланням на п. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» відповідчем роз`яснено, що побутові споживачі природного газу - фізичні особи можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

У постанові від 07 листопада 2018 року в справі № 214/2435/17 Верховний Суд дійшов висновку, що зі змісту ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Наведена норма лише визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку, отже відмова газорозподільної організації встановити фізичній особі - споживачу індивідуальний лічильник газу суперечить вимогам ч. 1 ст. 6 Закону.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 524/7637/16-ц зазначено, що «відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Питання щодо визнання права на забезпечення та встановлення споживачам індивідуальних газових лічильників суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу, було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі № 214/2435/17. За результатом розгляду указаної справи прийнято постанову від 07 листопада 2018 року та викладено наступні висновки. Зі змісту ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу".

Установивши, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення індивідуального газового лічильника АТ «Чернігівгаз» мав обов`язок забезпечити до 01 січня 2023 року встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відмова АТ «Чернігівгаз» встановити індивідуальнй лічильник позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача та є незаконною.

Колегія суддів відхиляє, як необґрунтовані, доводи апеляційної скарги про те, що на час виникнення спірних правовідносин законодавчо не передбачалось встановлення індивідуальних лічильників газу, лише визначено обов`язок суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території, забезпечити будинок приладом комерційного обліку газу, оскільки відмова споживачу встановити індивідуальний лічильник газу суперечить вимогам ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до яких волевиявлення позивача на встановлення індивідуального лічильника газу не може бути порушеним. Як правильно зазначив суд першої інстанції, право споживачів природного газу на встановлення індивідуального лічильника газу не перебуває в залежності від наявності чи відсутності загальнобудинкового вузла обліку газу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що висновок районного суду про визнання незаконними дій АТ «Чернігівгаз» щодо невстановлення ОСОБА_1 індивідуального лічильника газу, як побутовому споживачу, у квартирі АДРЕСА_1 , ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що, задовольнивши позов ОСОБА_1 повністю, суд першої інстанції залишив поза увагою наступне.

Позивач, заявивши вимогу про зобов`язання АТ «Чернігівгаз» встановити індивідуальний лічильник газу, посилався на те, що відповідач являється Оператором ГРМ і суб`єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу, на якого покладено обов`язок по виконанню робіт із встановлення вузлів обліку природного газу

Під час розгляду справи у суді першої інстанції АТ «Чернігівгаз» наголошувало на призупиненні з 01 грудня 2023 року дії ліцензії з розподілу природного газу, тобто відсутності права та технічної можливості виконання робіт з встановлення ОСОБА_1 індивідуального лічильника газу.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до Закону, має право й зобов`язаний визначати суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38).

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Постановою НКРЕКП від 29 листопада 2023 року № 2227 зупинено АТ «Чернігівгаз» дію ліцензії на право провадження господарською діяльністю з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року № 807 у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію. Зобов`язано АТ «Чернігівгаз» до 31 грудня 2024 року передати відповідно до договору (конфіденційна інформація) грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ «Чернігівгаз» на праві власності, для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» невиконаних АТ «Чернігівгаз» зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ «Чернігівгаз» з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходу державного контролю НКРЕКП діяльності АТ «Чернігівгаз» у 2021 - 2023 роках, зокрема: кошти, що підлягають коригуванню за результатами заходів державного контролю; на баланс ТОВ «Газорозподільні мережі України» вузли обліку природного газу, що є на балансі АТ «Чернігівгаз», у тому числі ті, що були встановлені (замінені).

Постановою НКРЕКП від 29 листопада 2023 року № 2224, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до 31 грудня 2024 року забезпечити виконання зобов`язань, покладених на АТ «Чернігівгаз», за результатами здійснених НКРЕКП, до 31 грудня 2024 року забезпечити виконання зобов`язань, покладених на АТ «Чернігівгаз», за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ «Чернігівгаз» з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходів державного контролю НКРЕКП діяльності АТ «Чернігівгаз» за 2021 - 2023 роки, у частині:

- прийняття на баланс Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» з балансу АТ «Чернігівгаз» вузлів обліку природного газу, у тому числі тих, що були встановлені (замінені);

- виконання в повному обсязі заходів Плану розвитку газорозподільної системи на 2020 - 2029 роки газорозподільного підприємства АТ «Чернігівгаз», затвердженого постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року № 3094, Плану розвитку газорозподільної системи на 2021 - 2030 роки газорозподільного підприємства АТ «Чернігівгаз», затвердженого постановою НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2809, Плану розвитку газорозподільної системи на 2022 - 2031 роки газорозподільного підприємства АТ «Чернігівгаз», затвердженого постановою НКРЕКП від 22 грудня 2021 року № 2813, Плану розвитку газорозподільної системи на 2023 - 2032 роки газорозподільного підприємства АТ «Чернігівгаз», затвердженого постановою НКРЕКП від 19 грудня 2022 року № 1717 та передачі створених активів на баланс Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»;

- виконання інших зобов`язань, покладених НКРЕКП на АТ «Чернігівгаз» за результатами заходів державного контролю ліцензованої діяльності АТ «Чернігівгаз».

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що з 01 грудня 2023 року у АТ «Чернігівгаз» відсутні повноваження на здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу, в тому числі і встановлення індивідуальних лічильників газу, такі повноваження покладено на ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Отже, з 01 грудня 2023 року АТ «Чернігівгаз» являється неналежним відповідачем щодо позовної вимоги про встановлення ОСОБА_1 як побутовому споживачу індивідуального лічильника газу за адресою: АДРЕСА_2 , про що відповідач неодноразово наголошував в суді першої інстанції.

Районний суд залишив поза увагою зазначене під час ухвалення оскаржуваного рішення. Визначений ОСОБА_1 у позові склад відповідачів не відповідає реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах, оскільки з 01 грудня 2023 року повноваження на здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу покладено на ТОВ «Газорозподільні мережі України», яке до участі у справі співвідповідачем не залучено. Незалучення до участі у справі указаного товариства як співвідповідача є підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання встановити індивідуальний лічильник газу через неналежний суб`єктний склад з огляду на дату ухвалення рішення - 15 січня 2024 року. Визначивши, що АТ «Чернігівгаз» зобов`язаний встановити позивачу індивідуальний лічильник газу після 01 грудня 2023 року, суд першої інстанції таке рішення з посиланням на відповідну нормативну базу не обґрунтував, заперечень відповідача щодо відсутності у нього права та технічної можливості встановлювати індивідуальні та загальнобудинкові засоби обліку природного газу не спростував.

Наведене не перешкоджає зверненню позивача з позовом до ТОВ «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання встановити індивідуальний лічильник газу у разі відмови цього суб`єкта господарювання здійснити наведені дії у добровільному порядку.

Виходячи з наведеного вище, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання АТ «Чернігівгаз» встановити ОСОБА_1 індивідуальний лічильник газу, як побутовому споживачу, за адресою: АДРЕСА_2 - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї вимоги.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подання позовної заяви до сплати належав судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Позивач ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Оскільки апеляційний суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, належить також змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутого з АТ «Чернігівгаз» на користь держави судового збору, зменшивши його суму з 1073,60 грн до 536,80 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою АТ «Чернігівгаз» сплатило 1610,40 грн судового збору (а.с. 104). У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги АТ «Чернігівгаз», останньому належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 805,20 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2024 року в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання вчинити певні дії - скасувати, в частині визначеного розміру судового збору - змінити.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Зменшити визначений судом першої інстанції до стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» на користь держави судовий збір з 1 073,60 до 536 грн 80 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» (юридична адреса: 14021, м. Чернігів, вул. Любецька, буд. 68, ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 805 грн 20 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко