Справа № 445/2385/23
Провадження № 6/445/13/24
УХВАЛА

08 травня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.,

секретаря судового засідання - Назар С.М.

з участю представника заявника - ОСОБА_1

з участю представника - ОСОБА_2

розглянувши заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

представник ОСОБА_3 - адвокат Сокальський Денис Анатолійович звернувся до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 .

Свої вимоги мотивує тим, що 05 січня 2024 року представник відповідача в системі Електронний суд вперше отримав від Золочівського районного суду Львівської області копію судового наказу Золочівського районного суду Львівської області № 445/2385/23 від 09 жовтня 2023 року про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. До 05 січня 2024 року судовий наказ відповідачу чи його представнику судом не направлявся та відповідно ним не отримувався. Зазначає, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Посилаючись на статтю 432 ЦПК України, де визначені випадки виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, підкреслює, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Також, заявник вказав, що він постійно, добровільно та в повному обсязі виконує свій обов`язок на належному та своєчасному утриманню своїх дітей та дружини. Крім цього ОСОБА_4 , має також самостійний дохід, працюючи продавцем в супермаркеті «Наш край». З дітьми спілкується кожного дня особисто або по телефону, діти навчаються у школі, здорові, одягнені та доглянені.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 заяву просив зодовольнити, посилаючись на мотиви викладеній у ній.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні заяви, послався на письмові заперечення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є родичем ОСОБА_3 та йому відомо, що заяник допомагає дітям та періодично передає кошти на утримання дітей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_3 особисто через нього передавав ОСОБА_9 двічі кошти на утримання дітей в загальній сумі близько 600 євро.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, суд приходить до наступного висновку.

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Стаття 15 ЦК України, закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини та рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Судом встановлено, що заявник посилається на положення ст. 432 ЦПК України.

Згідно частинами 1 та 2 статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах

інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

У разі відсутності підстав для відмови у видачі судового наказу, суд видає судовий наказ, в якому відповідно до п.7 ч.1 ст. 168 ЦПК України, суд зазначає, що не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною 2 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку за правомірно виданим виконавчим документом.

При цьому подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

Як на підставу для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу, виданого 09 жовтня 2023 року про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.10.2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, представник посилався на те, що ОСОБА_3 постійно допомагає дітям, яких він утримує та надає їм матеріальну допомогу.

Водночас, з огляду на положення ст. 432 ЦПК України, наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, заявник фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_4 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Представник ОСОБА_1 у заяві не навів обставин, які б вказували на припинення у ОСОБА_3 обов`язку щодо сплати аліментів на утримання його дітей, що було визначено судовим наказом. Представник ОСОБА_1 посилається, що заявник постійно допомагає своїм дітям, в підтвердження чого додає дві квитанції, зокрема квитанція від 29.03.2024 на суму 20000.13 грн., отримувачем вказана ОСОБА_4 із цільовим призначенням (Оплата за брекети Яні від ОСОБА_3 ). та квитанція від 03.05.2024 на суму 12000.21 грн., отримувачем вказана ОСОБА_4 із цільовим призначенням (аліменти за квітень ОСОБА_3 ), однак стягнення аліментів вважаються виконаними у зв`язку із досягненням дітьми повноліття.

Враховуючи викладене, вважаю відсутність, передбачених ст. 432 ЦПК України, підстав для задоволення заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Слід зазначити, що словосполучення «або з інших причин», про яке йдеться у статті 432 ЦПК України, стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_3 за судовим наказом від 09.10.2023 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

Тобто, зміна та виникнення обставин, які мають істотне значення, можуть слугувати підставою для звернення до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів або їх зменшення.

Між тим з таким позовом ОСОБА_3 не звертався, а подав заяву про визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд вважає, що слід відмовити представнику ОСОБА_3 - адвокату Сокальському Денису Анатолійовичу у задоволенні заяви про визнання судового наказу Золочівського районного суду Львівської області від 09.10.2023 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 161, 170, 173, 432 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Сокальського Дениса Анатолійовича про визнання судового наказу Золочівського районного суду Львівської області від 09.10.2023 у справі № 445/2385/23 таким, що не підлягає виконанню- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 10.05.2024р.

Суддя М.В. Бакаїм