Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/257/24
Провадження № 2/528/221/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 травня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Гребінка без проведення технічної фіксації судового засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

19.03.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 55,2 кв. м, житловою площею - 24,9 кв. м), «Б» - сараю; «В» - сараю; «Г» - сараю; «Д» - сараю; «Ж» - сараю; «З» - сараю; «К» - літньої кухні; «к» - прибудови; «к1» - навісу; «Л» - вбиральні; «під З» - погребу; №1 - огорожі; № 2 - водогону; № 3 - колодязю.

В обгрунтування позову зазначає, що станом на 15.04.1991 року в господарстві за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали голова домогосподарства, батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його дружина, мати позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер. На час смерті він на праві власності мав ? частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою в АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_2 заповіту не склав.

Пояснює, що після смерті ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_3 , спадкоємець першої черги, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, зокрема проживала і користувалася житловим будинком до своєї смерті, підтримувала його у належному для проживання стані, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР, вважається такою, що прийняла спадщину.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Тарасівка Лубенського (колишнього Гребінківського) району Полтавської області мати померла. На час смерті вона мала у власності вищевказаний житловий будинок. За час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла їй, позивачу ОСОБА_1 .

Зазначає, що з метою переоформлення спадщини, вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Лубенської державної нотаріальної контори. Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно нотаріус їй відмовила, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Внаслідок таких обставини, що склалися, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів, позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

20.03.2024 року ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області відкрито загальне позовне провадження за вищевказаною позовною заявою і призначене підготовче засідання на 15.04.2024 року на 09 год. 00 хв. з викликом сторін, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано від Лубенської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, відкритих після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 28-29).

На виконання ухвали суду від 20.03.2024 року Лубенською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 та повідомлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкрвалася (а.с. 35-65).

15.04.2024 року ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.05.2024 року у судове засідання позивач та її представник адвокат Чумарний А.І. не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, натомість представником позивача через канцелярію суду подано заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Гребінківської міської ради - Сидоренко Р.М., через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача в якій зазначив, що при вирішенні питання про задоволення позову ОСОБА_1 , покладається на розсуд суду (а.с. 67-69).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У домоволодінні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до виписки з погосподарських книг по Тарасівській сільській раді за період з 1991 по 2015 роки, особовий рахунок господарства № НОМЕР_1 , станом на 1991-1995 роки проживали: голова домогосподарства - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ); дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; за період з 1996 по 2015 роки, особовий рахунок господарства № НОМЕР_2 , проживали: голова домогосподарства - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис про смерть № 8 від 10.11.2015 року).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 24.03.2024 року Відділом ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 21 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Тарасівка, Лубенського району, Полтавської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 10.11.2015 року Тарасівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 08 (а.с.11 зворот).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 05.11.1977 року Тарасівською сільською радою Гребінківського району Полтавської області, актовий запис № 09, ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_2 (а.с. 10).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 13.08.1954 року Пирятинським районним РАЦС, актовий запис № 2, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 (а.с. 08).

Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 , виданим 14.05.1966 року Тарасівським сільським РАЦС Пирятнського району, актовий запис № 16, ОСОБА_5 після одруження з ОСОБА_6 присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 09).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання за певний період або на день смерті, виданої Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області від 06.03.2024 № 18.13-09/49, згідно адресної картки ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на час його смерті разом з ним за вказаною адресою зареєстрованою була дружина ОСОБА_3 (а.с.17).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання за певний період або на день смерті, виданої Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради Полтавської області від 06.03.2024 № 18.13-09/50, згідно адресної картки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на час її смерті разом з нею за вказаною адресою зареєстрованих осіб не було (а.с.17 зворот).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право згідно з законом заповіла своїй дочці ОСОБА_1 . Заповіт від 21.07.2001 року зареєстровано в реєстрі за № 40, посвідчений секретарем виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області ОСОБА_8 (а.с. 12, 39 зворот-40).

Згідно довідки про підтвердження поштової адреси від 16.06.2020 року № 318, виданої Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, спадковий будинок, який належав ОСОБА_3 , знаходиться за юридичною адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

З довідки № 319, виданої 16.06.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, вбачається, що земельна ділянка, площею 0,57 га, що знаходиться на території Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі для обслуговування житлового будинку, господарських споруд - 0,17 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,40 га, не приватизована, знаходиться у власності Тарасівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (а.с. 15).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 63 від 22.06.2020 року, станом на 29.12.2012 року, об`єкт нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в КП «Лубенське МБТІ» не зареєстровано (а.с.21 зворот).

Відповідно до Інформаційної довідки ФОП ОСОБА_9 від 26.02.2024 року № 653, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належним чином не зареєстрований, та складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 55,2 кв. м, житловою площею - 24,9 кв. м), «Б» - сараю; «В» - сараю; «Г» - сараю; «Д» - сараю; «Ж» - сараю; «З» - сараю; «К» - літньої кухні; «к» - прибудови; «к1» - навісу; «Л» - вбиральні; «під З» - погребу; №1 - огорожі; № 2 - водогону; № 3 - колодязю.. Всі будівлі побудовані до 1992 року (а.с. 21).

Станом на 23.02.2024 року ТОВ ФОП ОСОБА_9 , виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Замовник ОСОБА_1 (а.с. 18-20).

Згідно даних звіту незалежної оцінки станом на 27.02.2024 року на об`єкт нерухомого майна будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкту оцінки становить 24731 гривні (а.с. 22-24).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Лубенською державною нотаріальною конторою від 18.03.2024 року № 506/02-31, слідує, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилася, а до майна померлої ОСОБА_3 , заведена за № 115/2016.

28.03.2024 року на виконання ухвали суду від 20.03.2024 року від Лубенської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ) (а.с.35-65).

Відповідно до матеріалів спадкової справи, заяву про прийняття спадщини подала дочка - ОСОБА_1 , про інших спадкоємців які б могли прийняти спадщину чи відмовитись від неї не відомо.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 на спадкове майно померлих ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 та 07.11.2015 року ОСОБА_3 нотаріус відмовив, у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 25, 65).

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За приписами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ч.ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За приписами ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до вимог статей 123 і 126 ЦК УРСР (редакції 1963 року) та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 10 постанови N 3 від 2 березня 1973 р. "Про судову практику в справах про поділ колгоспного двору і виділ з нього", розмір частки колишнього члена колгоспного двору в спільному майні, що належить дворові і збереглося після його перетворення в господарство робітників та службовців (якщо на час припинення існування двору цей член не втратив права на неї), встановлюється згідно зі ст. 123 Цивільного кодексу. Тому при поділі майна, яке є спільною власністю колгоспного двору, суди повинні виходити з принципу рівності часток усіх колишніх членів двору, в тому числі непрацездатних і неповнолітніх. Майно, придбане після перетворення колгоспного двору в господарство робітників чи службовців, підлягає поділу за нормами, що регулюють поділ спільної часткової власності або спільної сумісної власності подружжя.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон). Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Таким чином, реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 вчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_3 , але не може оформити спадкове майно у зв`язку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1216-1217, 1261-1265, 1268-1270 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою в АДРЕСА_1 та в цілому складається з: «А-1» - житлового будинку (загальною площею - 55,2 кв. м, житловою площею - 24,9 кв. м), «Б» - сараю; «В» - сараю; «Г» - сараю; «Д» - сараю; «Ж» - сараю; «З» - сараю; «К» - літньої кухні; «к» - прибудови; «к1» - навісу; «Л» - вбиральні; «під З» - погребу; №1 - огорожі; № 2 - водогону; № 3 - колодязю.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Складання повного тексту судового рішення відкласти не більше як на десять днів з дня закінчення розгляду справи, і визначити кінцеву дату складення повного судового рішення 11.05.2024 року.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Виконавчий комітет Гребінківської міської ради, , (адреса: 37400, м. Гребінка, Лубенський район, Полтавська область, пров. Олексія Припутня, 1).

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Вітківського М.О. на листку непрацездатності, повний текст рішення складено 13.05.2024 року.

Суддя М. О. Вітківський