КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

справа № 754/19298/21

провадження № 22-ц/824/5406/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Олійника В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_3 , Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Телявський Анатолій Миколайович,

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитро Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича - ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року, постановлене під головуванням судді Зотько Т.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитро Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнання недійсними торгів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі свого представника - адвоката Васильєва П.С. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитро Володимирович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та визнання недійсними торгів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.06.2021 року позивачка дізналася про відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою О.М. про стягнення на користь відповідача ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 699 258, 00 грн., у тому числі: сума боргу - 338 652,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення позики 353 706, 00 грн., плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса - 6 900,00 грн.. Спірний виконавчий напис ґрунтується на виконанні зобов`язання по договору позики № 03/10/2019 від 03.10.2019 року, укладеним між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2 , на забезпечення якого було укладено договір іпотеки № 3875 від 03.10.2019 року, предметом якої було нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

03.12.2021 року з Інтернет сайту ДП «СЕТАМ» позивачці стало відомо, що 01.12.2021 року ДП «СЕТАМ», як організатором було проведено електронні торги з продажу предмета іпотеки у рамках ВП НОМЕР_2 відкритого на підставі спірного виконавчого напису. Квартиру було придбано відповідачкою ОСОБА_3 , що підтверджується складанням протоколу №561659 про проведення електронних торгів від 01.12.2021 року. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 000 вбачається, що право власності на квартиру, яка була у власності позивачки перейшла до відповідачки ОСОБА_3 , оформленим 06.12.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В.. Вчинений виконавчий напис позивачка вважає незаконним, з огляду на те, що в ньому зазначено, що вона не сплатила платіж від 05.01.2021 року, а стягнення проводиться за 158 днів, тобто до дати 12.06.2021 року.

Виконавчий напис видано 11.06.2021 року, тобто строк стягнення перевищує дату створення напису, що є незаконним.

Крім того, зі спірного напису вбачається, що строк пред`явлення зазначено 3 роки з моменту його вчинення, що не відповідає положенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України, де зазначається - 1 рік з моменту його вчинення.

Окрім того, приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірності суми та не було перевірено документи, на підставі яких така сума була вказана. Позивачка не отримувала від відповідача ОСОБА_2 лист із зазначенням короткого змісту вимог про усунення порушених зобов`язань. Нотаріусом в свою чергу не було перевірено надіслання такої вимоги стягувачем і отримання її позивачем, що унеможливило подання стягувачем нотаріусу обґрунтованої заяви про вчинення виконавчого напису. А тому, позивачка вважає, що виконавчий напис був вчинений незаконно. При цьому, якщо виконавчий напис визнається недійсним, то подальші дії вчинені по ньому вважаються недійсними та скасованим.

За таких обставин, апелянт просила суд визнати недійсними електронні торги за лотом № 499428 з продажу трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , визнати недійсним протокол № 561659 проведення електронних торгів від 01.12.21 року з реалізації «Іпотека: Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 », визнати недійсним акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 03.12.21 року про реалізацію предмета іпотеки: «Іпотека: Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 », скасувати свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим №586, видане 06.12.21 року на ім`я ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62081206 від 06.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем, витребувати на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року позов задоволено частково

Визнано виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкодою Олександром Миколайовичем від 11.06.21 р. у відношенні ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за №3733, таким, що не підлягає виконанню.

Визнано недійсними електронні торги за лотом 499428 з продажу трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано недійсним протокол №561659 проведення електронних торгів від 01.12.21 року з реалізації «Іпотека: Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 ».

Визнано недійсним акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 03.12.21 року про реалізацію предмета іпотеки: «Іпотека: Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 ».

Скасовано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим №586, видане 06.12.21 року на ім`я ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62081206 від 06.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем.

Витребувано на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Стягнуто з ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правову допомогу у розмірі по 4 000 гривень з кожного.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича на користь держави судовий збір у розмірі 1 589 гривень з кожного.

Не погоджуючись із рішенням суду представник відповідачів ОСОБА_3 , Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник апелянтів просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать позиції Верховного суду. 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 було направлено вимогу - повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Судом неповно досліджено обставини щодо розміру заборгованості позивача на момент вчинення виконавчого напису. Вказує, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна реалізованого з публічних торгів в порядку примусового виконання рішень.

Відзив на апеляційну скаргу представник позивача до суду не надав.

В судовому засіданні представник відповідачів апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачкою вимоги про усунення порушень, у зв`язку з чим остання не була вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги стягувача або виконати їх, що не свідчить про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. До заяви про вчинення виконавчого напису іпотекодержателем нотаріусу не було надано як самого договору позики, так і розрахунку заборгованості за вказаним договором. Витяг про рух коштів по рахунку ОСОБА_2 містить інформацію щодо надходження платежів не з моменту укладення договору позики від 03.10.2019 року а за період 25.04.2021 по 10.06.2021 тобто після спливу терміну останнього платежу за договором та за реквізитами, що відрізняються від зазначених в договорі позики для здійснення оплат з погашення боргу. Вітдак, суд першої інстанції вважав обґрунтованими вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи позов в частині визнання електронних торгів недійсними, суд виходив з того, що оскільки суд дійшов висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому електронні торги, які були проведені на підставі такого виконавчого напису, які призвели до порушення прав позивача, також підлягають визнанню недійсними. Як наслідок, спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про витребування майна, визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту про реалізацію предмету іпотеки, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стягнення витрат на правничу допомогу в сумі по 4000 гривень з ДП «Сетам» та ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів частково не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що03.10.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_5 , уклали договір позики № 03/10/2019, на забезпечення якого було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі №3875 від 03.10.2019 року, за умови якого Іпотекодавець зобов`язаний повернути Іпотекодержателю позичені кошти у сумі 653 414,40 грн., що на день укладення цього договору становить еквівалент 25 524,00 дол. США. за курсом продажу доларів ПАТ КБ «Перший український міжнародний банк» на дату здійснення розрахунків, з кінцевим терміном повернення не пізніше 03.04.2021 року, сплачувати можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених основним зобов`язанням, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги.

11.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, що належить ОСОБА_1 . Зазначене вище нерухоме майно було передано позивачкою ОСОБА_1 в іпотеку стягувачу ОСОБА_2 , за іпотечним договором, посвідченим 03.10.2019 року приватним нотаріусом КМНО Шкодою О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 3875, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за договором позики №03/10/2019 від 03.10.2019 року.

За результатом звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно задоволено вимоги стягувача ОСОБА_2 , а саме заборгованість в розмірі 699 258, 00 грн., у тому числі: сума боргу - 338 652,00 грн., пеня за несвоєчасне погашення позики 353 706, 00 грн., плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса - 6 900,00 грн..

На підставі вищевказаного виконавчого напису Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Телявським А.М. було ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 3733.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 000 вбачається, що право власності на квартиру, яка була у власності позивачки перейшло до відповідачки ОСОБА_3 , дата державної реєстрації здійснена 06.12.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників (допитаних як свідків), показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як вірно встановлено судом, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19).

Позивачка у своєму позові посилається, в тому числі, на те, що не отримала від ОСОБА_2 досудову (письмову) вимогу про усунення порушень за договором позики № 03/10/2019.

Судом вірно встановлено, що справи не містять відомостей про отримання позивачкою вимоги про усунення порушень, у зв`язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно повідомленою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Позивачкою, на підтвердження своїх заперечень щодо розміру заборгованості за договором позики, надано суду докази оплати щомісячних визначених договором сум по договору позики №03/10/2019 від 03.10.2019 року нею та членами її родини, що підтверджується копіями платіжних доручень про часткову оплату боргу (а.с.129-142, Т. 2).

При цьому, судом встановлено, що відповідно до матеріалів надісланої суду справи по вчиненню виконавчого напису, до заяви про вчинення виконавчого напису, іпотекодержателем загалом не було надано нотаріусу як самого договору позики, так і розрахунку заборгованості позивачки за вказаним договором.

При цьому, на підтвердження наявності заборгованості у позивачки за договором позики у матеріалах вказаної справи міститься витяг по руху коштів по рахунку ОСОБА_2 з якого не можливо встановити весь період за яким були проведені платежі позивачкою.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не мала реальної можливості повідомити нотаріусу про свою згоду або непогодження із розміром заборгованості, а відтак виконавчий напис вчинено без дотримання вищенаведених вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Переглядаючи рішення в частині визнання недійсним електронних торгів, протоколу проведення електронних торгів, визнання недійсним акту приватного виконавця про реалізацію нерухомого майна, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію, суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

В силу частини першої ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Згідно із правовим висновком, висловленим у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 465/650/16-ц та від 23.01.2019 року у справі №522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі- продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Правочин щодо реалізації арештованого майна боржника в межах виконавчого провадження є самостійним правочином та у разі його оскарження потребує наявності окремих правових підстав для визнання такого правочину недійсним, як і документів за його результатами.

Позивачкою не наведено жодних обставин щодо порушення порядку проведення електронних торгів арештованим майном на момент їх вчинення, як і вказані обставини не були встановлені судом та наведено обставин за яких дії приватного виконавця в частині реалізації арештованого майна на момент проведення електронних торгів, на думку позивачки, є протиправними.

Відповідачка ОСОБА_3 , як переможець електронних торгів в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, тобто в порядку, встановленому для виконання судових рішень, набула право власності на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

ОСОБА_3 є добросовісним набувачем реалізованого з публічних торгів нерухомого майна в порядку примусового виконання судових рішень.

При вирішенні спору колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду від 21.06.2023 року у справі № 461/454/20 відповідно до якої суд дійшов наступних висновків.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів ст. 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване нього.

Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : 1. було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2. воно було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3. Вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі, іншим шляхом.

Відповідно до частини другої ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №925/1351/19 зазначила: «При оцінці добросовісності / недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що нерухоме майно не може бути витребувано у ОСОБА_3 , в тому числі шляхом скасування правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності добросовісного набувача у разі, якщо воно було реалізовано в порядку, встановленому для примусового виконання рішень в силу ч. 2 ст. 388 ЦК України.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського Анатолія Миколайовича - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 вересня 2023 року скасувати в частині визнання недійсними електронних торгів за лотом 499428 з продажу трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

в частині визнання недійсним протоколу №561659 проведення електронних торгів від 01.12.21 року з реалізації «Іпотека: Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 »;

в частині визнання недійсним акту приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського Анатолія Миколайовича у виконавчому провадженні НОМЕР_2 від 03.12.21 року про реалізацію предмета іпотеки: «Іпотека: Трикімнатна квартира АДРЕСА_3 »;

в частині скасування свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим №586, видане 06.12.21 року на ім`я ОСОБА_3 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем;

в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 62081206 від 06.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитром Володимировичем;

в частині витребування на користь ОСОБА_1 від ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, та в частині стягнення судових витрат.

Ухвалити в частині скасованого рішення нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді