Номер провадження: 22-ц/813/7670/24
Справа № 521/3255/24
Головуючий у першій інстанції Громік Д.Д.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянув заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зима Леонід Миколайович, про відвід судді Драгомерецького М.М. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зима Леонід Миколайович, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року про залишення позову без руху та ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишено без руху.

11 жовтня 2024 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами суду, 26 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зима Леонід Миколайович, подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвали Малиновського районного суду від 30 вересня 2024 року та від 11 жовтня 2024 року і направити справу для продовження розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси.

Згідно супровідного листа, матеріали справи надійшли до Одеського апеляційного суду 06 листопада 2024 року.

11 листопада 2024 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зима Леонід Миколайович, про звільнення від сплати судового збору відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зима Леонід Миколайович, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року про залишення позову без руху та ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11 жовтня 2024 року про залишення позову без розгляду залишено без руху.

22 листопада 2024 року адвокат Зима Л.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до Одеського апеляційного суду заяву про відвід в якій просить суд відвести суддю-доповідача Драгомерецького М.М. від розгляду справи №521/3255/24, апеляційну скаргу та додані матеріали повернути апелянту - скаржнику адвокату представнику Зимі Л.М. засобами електронного зв`язку на електронну пошту за наступних підстав. Скаржником зазначено, що висновки судді щодо відсутності підстав для звільнення від сплати судового збору у зв`язку із ненаданням доказів та відомостей про доходи, викликають недовіру та свідчать на його думку про упередженість, так як було знехтувано форс-мажорними обставинами, які заставили сім`ю Акентьєвих покинути Україну з початку активної фази агресії рф. Також скаржник вважає, що вимога про надання відомостей про доходи за попередній календарний рік є безпідставною. Апелянт наголошує на нормах Закону України «Про статус і соціальний захист багатодітних сімей в Україні» та необхідності їх застосування. Апелянт наголошує на положеннях п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» згідно яких, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. З огляду на вказане, скаржник вважає, що суддя-доповідач без належного дослідження матеріалів справи ухвалив необґрунтоване та незаконне рішення, а також опосередковано заінтересований у результаті розгляду справи та є інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості.

Перевіривши доводи заяви про відвід та вивчивши матеріали справи, що стосуються даної заяви, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заява про відвід судді є необґрунтованою та безпідставною, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Частина 7 пункт 1 статті 56 цього Закону передбачає, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Однією із гарантій права учасника справи на незалежний, безсторонній і справедливий суд є право на відвід судді (колегії суддів). Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них. Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Статтею 40 ЦПК України встановлений порядок вирішення заявленого відводу, згідної якої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28 листопада 2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року п.п. 49,54; «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року, п. 66; «Агрокомплекс» проти України» від 06 жовтня 2011 року, п. 136; «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, п.п. 103,107).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява №7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Як вбачається із заяви представника ОСОБА_1 , - адвоката Зими Л.М., фактично підставою для відводу судді Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М. є непогодження із вимогою про сплату судового збору та із вимогою надати відомості, які б свідчили про важкий матеріальний стан ОСОБА_1 , яка є позивачем у даній справі.

В свою чергу, апеляційний суд зауважує, що апелянтом не було подано заяви про усунення недоліків в якій ним могло буту зазначено підстави для звільнення ОСОБА_1 , від сплати судового збору, якщо скаржник вважає такі підстави наявними.

Слід зауважити, що адвокат Зима Л.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у поданій заяві про відвід судді посилається на норми законодавства щодо підстав звільнення від сплати судового збору, проте дані норми не стосуються категорії справ, до яких відноситься дана справа. Крім того, адвокат знову наводить норми законопроєкту, зазначаючи їх як норми Закону України.

Інших доводів щодо упередженості судді-доповідача заява про відвід не містить.

Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Отже, заявляючи відвід заявник повинен навести об`єктивні причини щодо наявності в діях суддів фактору зацікавленості в результаті розгляду справи або ж навести дійсні обставини, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, розглянувши питання, з точки зору національного закону - ст. 36 ЦПК України, в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо безсторонності суду слід зазначити, що колегія суддів не вбачає об`єктивного та суб`єктивного критерію, а саме: наявності будь-якого правомірного сумніву в безсторонності судді при вирішенні процесуальних питань, а вказане в заяві твердження про порушення суддею строків розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження, а тому вказане не може бути підставою для відводу.

У заяві про відвід не наведеного жодного належного та допустимого доказу, на підставі якого можна було б зробити висновок про нібито упередженість судді Одеського апеляційного суду Драгомерецького М.М. при розгляді даної цивільної справи.

Доводи заявника про нехтування суддею-доповідачем форс-мажорними обставинами ОСОБА_1 носять характер непідтверджених звинувачень, що не знайшли свого об`єктивного обґрунтування.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 40, ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зима Леонід Миколайович, про відвід судді Драгомерецького М.М. - визнати необґрунтованою.

Цивільну справу №521/3255/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, передати до канцелярії Одеського апеляційного суду для визначення, у встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України порядку, судді для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе