Справа № 611/1052/24
Провадження № 2-з/611/9/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

25 листопада 2024 року Барвінківський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Коптєва Ю.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву керівника Ізюмської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 , фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної військової адміністрації, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно заповідного фонду, -

в с т а н о в и в:

До Барвінківського районного суду Харківської області надійшла заява Ізюмської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Ізюмської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 , фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департамент захисту довкілля та природокористування Харківської обласної військової адміністрації, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно заповідного фонду.

В обґрунтування позову зазначив, що Ізюмською окружною прокуратурою подано до Барвінківського районного суду Харківської області позов в інтересах держави в особі Барвінківської міської ради Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 про усунення перешкод Барвінківській міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0636, площею 3,4010 га, розташованою за межами населених пунктів на території Барвінківської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області.

Прокурором встановлено, що гідрологічний заказник місцевого значення «Семенівський» (далі - Заказник) загальною площею 185,6 гa розташований нa території 2-х територальних громад: 150 га розташовано в околицях с. Семенівка Близнюківської селищної територіальної громади Лозівського району Харківської області; а також 35,6 гa розташовано в околицях с. Іванівка Барвінківської міської територіальної громади Ізюмського району Харківської області.

Заказник оголошено рішенням IV сесії Харківської обласної ради XXIІІ скликання від 17.11.1998 «Про оголошення нових території та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» відповідно до статті 53 Закону України «Про природно- заповідний фонд України» (далі - Закон).

Відповідно до п. 1.2 Положення про Заказник (далі Положення) заказник входить до складу природно-заповідного фонду України, у відношенні до якого встановлений особливий режим охорони і використання природних ресурсів.

Заказник оголошений з метою збереження природних умов формування витоку р.Сухий Торець та генофонду рослин і тварин різнотравного степу (п. 2.1 Положення).

Відповідно до п. 2.2. Положення завданнями Заказника є:

- збереження силових та балочно-долинних витоків р. Сухий Торець з цінними рослинними асоціаціями, які виконують грунтозахисну та водорегулюючу роль;

- підтримка загального екологічного балансу та забезпечення фонового моніторингу природного середовища.

Згідно з п. 3.1 Положення на території Заказника забороняється будь-яка діяльність, що суперечить його цілям і завданням, передбаченими Положенням, і загрожує збереженню природного комплексу, серед іншого, і розорювання земель, самочинна зміна меж та заповідного режиму Заказника.

Відповідно до охоронних зобов`язань Заказник площею 35,6 га у межах Барвінківського району (наразі Барвінківської МТГ Ізюмського району) поблизу с. Іванівка і входить до складу природно-заповідного фонду України, який охороняється як національне надбання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною.

Однак, незважаючи на це рішенням виконкому Гаврилівської сільської ради народних депутатів від 17.07.2001 №6 передано гр. ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 8,5403 га для ведення товарного сілськогосподарського виробництва, у тому числі рілля площею 5,1393 га та пасовище 3,4010 га (кадастровий номер :02:000:0636), розташовану за межами населених пунктів на території Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 13.08.2001 видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №699190.

Відповідно до свідоцтва про спадщину за заповітом від 29.03.2023 після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем земельної ділянки :02:000:0636 площею 3,401 га став ОСОБА_1 , що посвідчено державною реєстрацією.

В подальшому, на підставі договору оренди землі від 16.04.2024 ОСОБА_1 передав в оренду ФОП ОСОБА_2 строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0636, про що 25.04.2024 державним реєстратором внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 72916382, номер запису про інше речове право 54833810.

Водночас, встановлено, що вказана земельна ділянка передана у власність третіх осіб в порушення вимог законодавства України, оскільки є земельною ділянкою під об`єктом природно-заповідного фонду.

Детальне правове та фактичне обґрунтування незаконності перебування спірної земельної ділянки у приватній власності наводиться прокурором у позовній заяві.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Факт державної реєстрації за відповідачем-1 права власності на спірну земельну ділянку із визначенням цільового призначення для особистого селянського господарства формально наділяє його передбаченими законодавством правомочностями щодо цієї ділянки.

Оскільки зареєстрована за відповідачем-1 на праві приватної власності земельна ділянка частково належить до земель природно-заповідного фонду права її законного власника територіальної громади вважатимуться ефективно захищеними лише у разі, якщо ця ділянка повернеться до комунальної власності у первинному вигляді, зберігши свої унікальні природні характеристики.

У зв`язку з цим виникла необхідність в забезпеченні поданого позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони відповідачу вчиняти певні дії щодо даної земельної ділянки, що можуть призвести до погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки, а також заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки.

Дослідивши зміст позовної заяви та її обґрунтування, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується : 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За правилами ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову може подаватись до суду до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження.

За загальним правилом ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Застосовані заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність заходу забезпечення позову з позовними вимогами передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати через невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову вживаються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя)має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зважаючи на наведені обставини у справі, які переконливо свідчать про можливість відчуження спірної земельної ділянки або її використання з порушенням встановлених Законом України «Про природно-заповідний фонд України» обмежень, з метою запобігання таким діям чи їх негативним наслідкам, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, необхідно відповідно до статей 149, 150 ЦПК України вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю землю та заборонити вчиняти з нею певні дії.

Тобто зазначений у заяві захід забезпечення позову щодо земельної ділянки є співмірним з заявленими в позові вимогами, ефективним та необхідним, з огляду на предмет та підстави позову. Невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку, якщо воно буде ухвалене на користь держави.

Керуючись ст. ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Ізюмської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову,- задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0636, площею 3,4010 га;

-заборони ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснювати будь-які дії із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:000:0636, площею 3,4010 га, що можуть призвести до погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельної ділянки;

-заборони державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру та державним кадастровим реєстраторам його територіальних органів здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0636, площею 3,4010 га, у тому числі, внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру про право власності на вказану земельну ділянку, вчинення дій щодо її поділу, об`єднання або інших дій, які можуть призвести до зміни об`єкта цивільних прав.

Копію ухвали надіслати до Ізюмського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, для виконання, та до відома сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути може оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.А. Коптєв