10.09.2024 227/2046/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Кошлі А.О.,

за участі секретаря судового засідання Добрелі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено електронний договір №4270247 про надання споживчого кредиту. Зазначений договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом Nо53-ОД від 16.01.2020, та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ry/documents. За умовами договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20 000 грн строком на 30 днів до 05.07.2021 зі сплатою відсотків, який підписано одноразовим ідентифікатором «М893501». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у розмірі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

25.05.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги було повідомлено відповідача шляхом відправлення на електронну пошту повідомлення.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20000 грн - тіло кредиту, 45600 грн - нараховані проценти за користування кредитом, а всього 65600 грн. У зв`язку з чим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 65600 грн, інфляційні втрати в розмірі 22107,2 грн, три відсотки річних в розмірі 4890,35 грн та понесені судові витрати, у тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги відповідачем не визнаються у зв`язку з їх необґрунтованістю. Вважає, що позивачем не надано належних доказів на укладення договору з відповідачем, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, також не надано доказів, які б підтверджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору. Крім того, не надано доказів, щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу. Відсутні докази здійснення фактором оплати за відступлення права вимоги до відповідача. Та взагалі, нарахування заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних не відповідають вимогам чинного законодавства. Щодо витрат на правову допомогу, то вважає їх неспівмірними із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт та витраченого часу.

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач не погоджується вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. На підтвердження укладання Договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «Авентус Україна», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «М893501», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторонни досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера, зазначений Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків (додається до позовної заяви) та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. Платіжна банківська карта містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Сума заборгованості за Договором розрахована у відповідності до карти обліку договору від ТОВ «Авентус Україна». Керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору вказаний договір було автопролонговано. Відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював. Щодо нарахування процентів зазначив, що сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Таким чином, факт укладення Кредитного договору та наявності права грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором беззаперечно доведено належними та допустимими доказами. У зв`язку з чим, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представником відповідача було надано додаткові пояснення у справі, з яких вбачається, що відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що позивачем не надано належних доказів, що саме ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кошти на картковий рахунок № НОМЕР_2 та відсутність доказів того, що таке перерахування коштів відбулось на підставі договору від 05.06.2021 року №4270247. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачеві, так і номеру телефону на який був направлений цифровий ідентифікатор.

Ухвалою суду від 03.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08.08.2024 відкладено судове засідання та витребувано інформацію за клопотанням представника позивача.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.223 ЦПК України, суд вважав можливим вирішити справу без участі не з`явившихся сторін, на підставі наявних у ній даних та доказів та постановити рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.06.2021 р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4270247 про надання споживчого кредиту.

Згідно п. 1.3, 1.4 договору: сума кредиту склала 20000 гривень. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту та сплата процентів вказується у графіку платежів що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених у Розділі 4 цього Договору.

Відповідно до п.1.5 договору, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Згідно п.10.6 договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім в ІТС Товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (а.с.27).

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М893501» (а.с.20-28).

Суд відзначає ту обставину, що Паспорт споживчого кредиту / Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), які містили в собі, серед іншого, умови про суму кредиту 20000 грн, строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, розмір стандартної процентної ставки 1,90% в день, розмір зниженої процентної ставки 0,95% в день, також були підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М893501» 05.06.2021 року о 17:57:36 (а.с.34-38).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 05 червня 2021 року кредит в сумі 20000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 2023 від 06.06.2022 (а.с73).

Відповідно до договору №087/20-П про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020, ТОВ «Авентус Україна» за цим договором доручає ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» за відповідну плату здійснювати платежі з використанням реєстру виплат на користь отримувачів відповідно до правил МПС для сервісів Visa Direct/Master Card Money Send (а.с.83-89).

Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 19.08.2024 р., наданої на виконання вимог ухвали суду від 08.08.2024 р., банківська картка № НОМЕР_2 емітована банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та 05.06.2021 р. на картковий рахунок № НОМЕР_2 через платіжну систему надходили грошові кошти у сумі 20000,00 грн (а.с.248).

01 жовтня 2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору, Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Відповідно до п. 4.3.1 договору, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п. п. 4.2.2-4.2.4 договору.

ТОВ «Авентус Україна» листом від 02.10.2021 року повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитом, відповідно до п.4.3.1 кредитного договору строк кредиту продовжено на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль (а.с.40-41).

25 травня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 25-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.123-140).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25-05/2022 від 25.05.2022 р. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4270247, в загальному розмірі 65600,00 грн, з яких: 20000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 45600,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення (а.с.147).

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів належним чином не виконав, загальна заборгованість позичальника, яку просить стягнути ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 65600,00 грн, що складається із суми кредиту - 20000,00 грн, суми процентів за користування кредитом - 45600,00 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.45-63).

У змісті самої позовної заяви представником позивача також наведено здійснений ним розрахунок: суми індексу інфляції за час прострочення відповідачем ОСОБА_1 кредитного зобов`язання за період: за 2022 р. 17449,6 грн; за 2023 р. 3345,6 грн; за січень 2024 р.- 262,4 грн; за лютий 2024 196,8 грн, за березень 2024 р.-328 грн; за квітень 2024 р. 131,2 грн; за травень 2024 р. 393,6 грн., в загальному розмірі складає 22107,2 грн. Також, суми трьох процентів річних від простроченої суми відповідачем ОСОБА_1 кредитного зобов`язання за період з 31.12.2021 по 25.06.2024 в загальному розмірі 4890,35 грн.

Із врахуванням встановленого вище суд вважає, що в першу чергу слід вирішити питання наявності у позивача права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторонни клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язанняклієнта перед фактором.

Статтею 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З наведеного вище договору факторингу слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» перейшли всі права кредитора за договором №4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021 р.

Щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором суд зазначає про таке.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3 ст. 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Частиною першою статті 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ІТС).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановивши підписання електронним підписом договору №4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021 р., яким визначено порядок та умови надання кредиту, ОСОБА_1 погодилась та підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), яка акцептована нею 05.06.2021 року одноразовим ідентифікатором «М893501». Договір №4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021 містить персональні дані відповідача, зокрема, її номер картки платника податків, паспортні дані, дані про зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також до договору №4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021 р. додано паспорт споживчого кредиту, який містить розмір суми кредиту, процентну ставку за кожен день та річну, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору, який також підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «М893501».

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий первісним кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений між сторонами.

Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Стосовно заперечень представника відповідача щодо позовних вимог, то суд вважає їх необгрутованими та зазначає, що відповідачем, незважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надано доказів на спростування обставин укладення між сторонами договору №4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021, не отримання за вказаним договором коштів, або визнання вказаного договору або океримих його положень недійсними. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ ФК «Фінтраст Україна» наддало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості за ним перед позивачем.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом також не встановлено.

Ураховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом із нарахованими процентами за користування кредитом вчасно не повернув, внаслідок чого виникла спірна заборгованість, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками з відповідача на користь ТОВ ФК «Фінтраст Україна».

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем був викладений відповідний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Тому вимоги позивача є законними.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання не здійснюється.

Відтак, позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України, у зв`язку з чим протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 23.02.2022 року по травень 2024 року та 3 % річних за період з 23.02.2022 по 25.06.2024.

Тому, перевіривши правильність наданого позивачем розрахунку, суд не може з ними погодитись.

Враховуючи наведене у позивача право на нарахування 3% та інфляції, відповідно до ст.625 ЦК України виникло за період з 31.12.2021 по 23.02.2022.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних підлягають задоволенню лише за період з 31.12.2021 по 23.02.2022.

Інфляційні втрати за зазначений період складають 1916,04 грн, виходячи із розрахунку ( 65 600,00 грн (сума боргу) ? 102,9208% (сукупний індекс інфляції)/ 100% - 65600,00 грн (сума боргу) =1916,04 грн).

Три проценти річних за зазначений період складають 296,55 грн, виходячи із розрахунку (65600*3%):100*55:365=296,55.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021 р. в розмірі 65600,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 916,04 грн та 3% річних у розмірі 296,55 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вказує, що у відповідності до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1773,92 грн (2422,40х73,23%:100%).

Частинами 2, 3 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторонни або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.137 ЦПК України).

Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Городніщева Є.О. на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1636321. Даний ордер про надання правничої (правової) допомоги складений на підставі договору про надання правової допомоги №28/03-2024 від 28.03.2024 р., укладеного між адвокатом Городніщевою Є.О. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Зі звіту про надання правової допомоги згідно Договору №28/03-2024 від 28.03.2024, а також копії рахунку на оплату по замовленню №3248-25/06-2024 від 25.06.2024 р. вбачається, що загальна вартість витрат на правничу допомогу, які поніс ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 10000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги, що справа належить до категорії незначної складності, судова практика у цій категорії справ є усталеною, умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 10 000,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.

Враховуючи викладені обставини, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, проаналізувавши заперечення представника відповідача, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 530, 625, 626, 628, 629,1048-1050, 1054, 1077 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» () заборгованість за договором № 4270247 про надання споживчого кредиту від 05.06.2021 р. в розмірі 65600,00 грн (шістдесят п`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок), а також інфляційні втрати у розмірі 1 916,04 грн. (одна тисяча дев`ятсот шістнадцять гривень 04 копiйки), три відсотки річних у розмірі 296,55 грн. (двісті дев`яносто шість гривень 55 копiйок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна» () витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1773,92 грн (одна тисяча сімсот сімдесят три гривні 92 копійки) та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Фінтраст Україна», , місцезнаходження за адресою: 03150, м.Київ, вул.Загородня, буд.15, офіс 118/2.

Представник позивача: Городніщева Єлизавета Олегівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21/3145 від 18.05.2023, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача: Підодвірний Тарас Іванович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП№5570 від 09.03.2023, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя А.О. Кошля

10.09.24