ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року

м. Київ

справа № 607/22779/21

провадження № 61-2679св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Матус Тарас Анатолійович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Позняка В. М. від 18 травня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Храпак Н. М., Гірського Б. О., Хоми М. В., від 12 січня 2024 року і виходив з наступного.

Зміст позовної заяви, зустрічної позовної заяви та їх обґрунтування

1. У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, у якому, з урахуванням поданих уточнень, просила суд: розірвати шлюб між сторонами та поділити майно, що є у спільній сумісній власності, виділивши:

- їй: квартиру АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , загальною площею 140,8 кв. м, ринковою вартістю 4 998 610,00 грн; квартиру

АДРЕСА_3 , загальною площею 89,7 кв. м, ринковою вартістю 3 096 440,00 грн; гараж АДРЕСА_4 , загальною площею 25,4 кв. м, ринковою вартістю 688 100,00 грн; гараж АДРЕСА_5 , загальною площею 25,8 кв. м, ринковою вартістю 693 530,00 грн; нежиле приміщення № 17, літ. «Е» по

АДРЕСА_6 , загальною площею 360,3 кв. м, ринковою вартістю 1 854 460,00 грн; приміщення 7 площею 8,1 кв. м, приміщення 8 площею 2,7 кв. м, приміщення 9 площею 22,3 кв. м та 157,3 кв. м у приміщенні 1 нежилого приміщення по АДРЕСА_7 , що разом складає 190,4 кв. м, ринковою вартістю 4 857 586 грн; автомобіль легковий Тоуоtа-Саmrі, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ринковою вартістю 1 000 586,52 грн. Всього майна на загальну суму 17 189 312, 52 грн;

- ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90,7 кв. м, ринковою вартістю 2 308 040 грн; гараж

АДРЕСА_9 , загальною площею 29,7 кв. м, ринковою вартістю 721 620,00 грн; гараж АДРЕСА_10 , загальною площею 23,5 кв. м, ринковою вартістю 570 980,00 грн; нежитлове приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155,3 кв. м, ринковою вартістю 6 929 800,00 грн; приміщення 2 площею 85,9 кв. м, приміщення 3 площею 11,6 кв. м, приміщення 4 площею 9,5 кв. м, приміщення

5 площею 18,2 кв. м, приміщення 6 площею 2,7 кв. м у нежилому приміщенні АДРЕСА_12 , що разом складає 127,9 кв. м, ринковою вартістю 2 871 164,00 грн; автомобіль (бус вантажний) Mersedes Benz 416 Sprinter, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринковою вартістю 481 211,00 грн; автомобіль легковий Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , ринковою вартістю 1 784 273, 24 грн; міні-трактор Kubota GL25, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ринковою вартістю 365 902, 43 грн. Всього майна на загальну суму 16 032 990,67 грн. Присудити компенсацію.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що подружні відносини між сторонами припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим.

3. За час проживання однією сім'єю ними було придбано майно, яке вона просила поділити з урахуванням принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності та інтересів сторін. Зауважувала, що квартиру

АДРЕСА_3 вони придбали для сина ОСОБА_3 з нагоди його одруження, і син в ній проживає з сім`єю, здійснив ремонт. Гаражем

АДРЕСА_4 користується син ОСОБА_4 , а гаражем АДРЕСА_5 - син Назар. У квартирі АДРЕСА_13 вона проживає з сином ОСОБА_4 .

4. Також вважала, що нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 недоцільно ділити навпіл, оскільки, це призведе до зміни фасаду та потребуватиме додаткових витрат. А нежитлове приміщення по АДРЕСА_14 доцільно поділити між ними з урахуванням облаштованого окремого входу для здійснення нею з синами підприємницької діяльності, задля уникнення необхідності здійснення подальшої реконструкції.

5. У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до

ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, у якому, з урахуванням поданих уточнень, просив: розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1 та поділити майно подружжя, визнавши:

- за ОСОБА_1 право власності на: транспортний засіб марки «Toyota» моделі «Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; універсальний колісний міні-трактор марки «Kubota» моделі «GL25» реєстраційний номер - НОМЕР_4 ; квартиру АДРЕСА_15 ; квартиру АДРЕСА_2 ; гараж № НОМЕР_5 , що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_16 ; гараж № НОМЕР_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_16 ; 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_17 , згідно з варіантом поділу, запропонованим висновком експерта; 1/2 частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , згідно з варіантом поділу № 1, викладеним у висновку експерта; 1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_18 ;

- за ним право власності на: транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «Touareg», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ; транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», державний реєстраційний номер

НОМЕР_2 ; квартиру АДРЕСА_19 ; квартиру АДРЕСА_8 ; гараж № НОМЕР_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_20 ; гараж № НОМЕР_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_20 ; 1/2 частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_21 , згідно з варіантом поділу, запропонованим висновком експерта; 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_12 , згідно з варіантом поділу № 1, викладеним у висновку експерта; 1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 . Стягнути з нього на користь ОСОБА_5 суму коштів у розмірі 405 453,00 грн.

6. На обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Зауважував, що наведений ним варіант поділу спільного сумісного майна є найбільш наближеним до розміру рівних часток сторін та є справедливим, оскільки сторонам виділяється рівна кількість транспортних засобів, квартир та приміщень для бізнесу.

7. Посилався на те, що він зареєстрований у квартирі

АДРЕСА_3 . Квартири, які він просить виділити йому у власність, потребують ремонту, в них неможливо проживати, тоді як квартири, які він пропонує виділити позивачці, вже з ремонтом. Також вважав, що йому слід передати у власність гаражі, які знаходяться в будинку, де є квартири, що він просить передати йому. Найдорожчий об`єкт права спільної сумісної власності, на його думку, слід виділити кожному з подружжя у розмірі по 1/2 частки.

8. Додатково зауважував, що міні-трактор використовується батьками позивачки та знаходиться за їхнім місцем проживання в Кременецькому районі.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

9. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від

18 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги

ОСОБА_2 задоволено частково.

10. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 лютого

1993 року у Заздрівській сільській раді Теребовлянського району Тернопільської області, актовий запис № 2.

11. Поділено майно подружжя, яке нажите за час шлюбу. Виділеноза рахунок спільної сумісної власності подружжя таке майно ОСОБА_1 : квартиру АДРЕСА_15 , загальною площею 47,3 кв. м, вартістю 1 668 790,00 грн; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 93,0 кв. м, вартістю 3 329 820,00 грн; гараж АДРЕСА_10 , площею 23,5 кв. м, вартістю 570 980,00 грн; гараж

АДРЕСА_4 , площею 25,4 кв. м, вартістю 688 100,00 грн; 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_17 , згідно з додатком № 1 висновку експерта від 14 лютого 2023 року, а саме частину приміщення 1-6 площею 142,2 кв. м та приміщення 1-7, площею 38,3 кв. м, вартістю 927 230,00 грн; 63/100, нежитлового приміщення

АДРЕСА_12 , згідно з додатком № 3 висновку експерта від 14 лютого 2023 року, а саме, приміщення торгового залу «1» площею 157,3 кв. м, коридор «7» площею 8,1 кв. м, туалет «8» площею 2,7 кв. м, кабінет 9, площею 22,3 кв. м, вартістю 4 857 586,00 грн; 1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155,3 кв. м, вартістю 3 464 900,00 грн; автомобіль Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 1 000 586,52 грн; міні-трактор Kubota GL25,НОМЕР_11, вартістю 365 902,43 грн. Всього майна на суму 16 873 894,00 грн.

12. Виділеноза рахунок спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 таке майно: квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89,7 кв. м, вартістю 3 096 440,00 грн; квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90,7 кв. м, вартістю 2 308 040,00 грн; гараж АДРЕСА_9 , загальною площею 29,7 кв. м, вартістю 721 620,00 грн; гараж АДРЕСА_5 , площею 25,6 кв. м, вартістю 693 530,00 грн; 1/2 нежитлового приміщення АДРЕСА_17 , згідно з додатком № 1 висновку експерта від 14 лютого 2023 року, а саме коридор 1-2 площею 18 кв. м, кладову 1-3, площею 16,3 кв. м, кладову 1-4, площею 4,9 кв. м, кабінет 1-5, площею 7,5 кв. м, частину приміщення 1-6, площею 76,4 кв. м та склад 1-8, площею 57,4 кв. м, вартістю 927 230,00 грн; 39/100 нежитлового приміщення АДРЕСА_12 , згідно з додатком № 3 висновку експерта від 14 лютого 2023 року, а саме торговий зал «2» площею 85,9 кв. м, коридор «3» площею 11,6 кв. м, кладова «4» площею 9,5 кв. м, кладова «5» площею 18,2 кв. м, туалет «6» площею 2,7 кв. м, вартістю 2 871 164,00 грн; 1/2 ідеальну частку нежитлового приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155,3 кв. м, вартістю 3 464 900,00 грн; автомобіль (бус вантажний) «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 481 211,00 грн; автомобіль Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 1 784 273,24 грн. Всього майна на суму 16 348 408,00 грн.

13. При поділі нежитлового приміщення № 17, літ «Е» по АДРЕСА_6 , згідно з додатком № 1 висновку експерта від 14 лютого 2023 року, необхідно улаштувати роздільну перегородку у приміщенні 1-6, у віконному прорізі необхідно влаштувати ворота та перед улаштованими воротами улаштувати пандус. Витрати на проведення вказаних робіт покладено на сторони в рівних частках.

14. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 262 743,00 грн компенсації частки у спільному майні подружжя. У задоволенні решти позовних вимог

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

15. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з огляду на заявлені обома сторонами спору вимоги про розірвання шлюбу, які вони підтримували під час судового розгляду, а також на те, що вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, клопотань про надання строку на примирення не заявляли, наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечитиме інтересам сторін.

16. Здійснюючи розподіл спірного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що все майно, загальною вартістю, визначеною висновками експертів у сумі 33 222 302,00 грн, набуте за час зареєстрованого шлюбу сторін та є спільною сумісною власністю подружжя. Доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя сторонами не надано, а тому майно підлягає поділу між сторонами у рівних частинах - по 16 611 151,00 грн. З урахуванням того, що у спільній сумісній власності подружжя знаходяться чотири квартири, чотири гаражі, три нежитлових приміщення та чотири транспортних засоби, суд першої інстанції вважав за можливе здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, виділивши кожній із сторін по дві квартири, два гаражі, два транспортних засоби та по 1/2 частині нежитлових приміщень. Вартість виділеного майна сторонам наближена до 1/2 частки майна, а різниця, враховуючи загальну вартість майна, є незначною і становить тільки 0,78 %, яку готова сплатити позивачка в якості компенсації за відступ від рівності часток.

Основний зміст та мотиви судового рішення суду апеляційної інстанції

17. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 січня 2024 року, з урахуванням ухвали Тернопільського апеляційного суду від 29 січня 2024 року про виправлення арифметичної помилки, апеляційні скарги ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року в частині поділу майна подружжя скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги

ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.

18. Виділеноза рахунок спільної сумісної власності подружжя у власність ОСОБА_1 таке майно: квартиру АДРЕСА_15 , загальною площею 47,3 кв. м, вартістю 1 668 790,00 грн; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 93,0 кв. м, вартістю 3 329 820,00 грн; гараж АДРЕСА_10 , площею 23,5 кв. м, вартістю 570 980,00 грн; гараж АДРЕСА_4 , площею 25,4 кв. м, вартістю 688 100,00 грн; нежитлове приміщення № 17, літ «Е» по АДРЕСА_6 , вартістю 1 854 460 грн; нежитлове приміщення АДРЕСА_12 , вартістю 7 728 750,00 грн; автомобіль Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 1 000 586,52 грн. Всього майна на суму 16 841 486,52 грн.

19. Виділеноза рахунок спільної сумісної власності подружжя у власність

ОСОБА_2 : квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 89,7 кв. м, вартістю 3 096 440,00 грн; квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею 90,7 кв. м, вартістю 2 308 040 ,00грн; гараж АДРЕСА_9 , площею 29,7 кв. м, вартістю 721 620,00 грн; гараж АДРЕСА_5 , площею 25,6 кв. м, вартістю 693 530,00 грн; нежитлове приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155,3 кв. м, вартістю 6 929 800,00 грн; автомобіль (бус вантажний) «Mercedes-Benz» моделі

«416 Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю

481 211,00 грн; автомобіль Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 1 784 273,24 грн; міні-трактор Kubota GL25,НОМЕР_11, вартістю 365 902,43 грн. Всього майна на суму 16 380 816, 40 грн.

20. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 230 335,06 грн компенсації частки у спільному майні подружжя. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

21. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо порядку поділу квартир та гаражів, зазначивши, що суд першої інстанції максимально врахував інтереси сторін, принципи рівності часток і справедливості, водночас не залишивши в спільній часткові власності нічого з метою усунення будь-яких конфліктів, які виникали між сторонами щодо спірного майна. На думку апеляційного суду, поділ нежитлових приміщень, які суд першої інстанції фактично залишив у спільній частковій власності, призведе до постійних конфліктів сторін, як це відбувалося раніше, і у позивачки виникне необхідність повторного звернення до суду. Отже апеляційний суд вважав за доцільне змінити порядок поділу такого майна з урахуванням його використання сторонами, а також в частині поділу рухомого майна - з метою дотримання рівності часток подружжя у праві спільної часткової власності. Компенсація частки у спільному майні подружжя підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача з урахуванням відступу на її користь від рівності часток, а також фактичним погодженням на це обох сторін спору.

Узагальнені доводи касаційної скарги

22. 23 лютого 2024 року ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Матус Т. А., через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною

скаргою, в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 січня 2024 року у частині поділу майна подружжя, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

23. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та

апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 2-7539/08 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того указує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а суди не дослідили зібрані у справі докази та встановили обставини на підставі недопустимих доказів. Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у призначенні повторної комплексної судової оціночної та будівельно-технічної експертизи, а суд апеляційної інстанції не розглянув відповідного клопотання, яке було подано разом з відзивом на апеляційну скаргу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

24. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на позовні вимоги ОСОБА_1 , які не містили доводів щодо необхідності позбавлення його права власності на частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_7 . Зміну позиції щодо поділу майна в апеляційній скарзі вважає недопустимою.

25. Вважає, що суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги надані позивачкою за первісним позовом на стадії апеляційного перегляду справи докази (вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в ід 18 травня 2023 року, договір оренди від 01 січня 2022 року), вийшов за межі наданих йому повноважень.

26. Зауважує, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено йому у задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи з метою оцінки нежитлових приміщень по АДРЕСА_22 , а також безпідставно не розглянуто їх при апеляційному перегляді справи.

27. Посилається на те, що висновки суду апеляційної інстанції щодо поділу нежитлових приміщень не відповідають принципу справедливості. Зауважує, що обоє сторін при зверненні до суду посилалися на бажання отримати у власність нежитлові приміщення, розташовані по АДРЕСА_14 та АДРЕСА_23 , які кожен з них використовує при здійсненні підприємницької діяльності.

28. Вважає, що інтереси обох сторін та найнижча можлива різниця вартості розподіленого майна можуть бути досягнуті шляхом виділення йому у власність нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_14 , а також гаражів АДРЕСА_5 та

АДРЕСА_10 .

29. Водночас, зазначає, що погоджується з визначеним судами попередніх інстанцій розподілом квартир, легкових та вантажного автомобілів, а також висновками суду першої інстанції щодо виділення у власність позивачки міні-трактора, який знаходиться у користуванні її батьків. У цьому аспекті посилається на відсутність у його користуванні будь-яких земельних ділянок, які б він міг обробляти за допомогою зазначеного транспортного засобу. Висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у ОСОБА_1 навичок керування трактором, а також про те, що він ним користувався, ґрунтується на припущеннях.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

30. Ухвалою Верховного Суду від 01 березня2024 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

31. Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарженнярішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 12 січня 2024 року, відкрито касаційне провадження у справі № 607/22779/21, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат

Матус Т. А., про зупинення виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 травня 2023 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 12 січня 2024 року до закінчення касаційного провадження.

32. 05 квітня 2024 року матеріали цивільної справи № 607/22779/21 надійшли на адресу Верховного Суду.

33. Ухвалою Верховного Суду від 24 квітня 2024 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Короткий міст відзиву на касаційну скаргу

34. 04 квітня 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.

35. Відзив на касаційну скаргу обґрунтований посиланням на те, що суд апеляційної інстанції максимально врахував інтереси сторін, принципи рівності часток і справедливості. Спірні нежитлові приміщення, а також міні-трактор були поділені в натурі з урахуванням того, хто ними фактично користується. Зауважує, що залишення таких приміщень у спільній частковій власності є недоцільним та створює передумови для конфліктів. У цьому аспекті акцентує увагу на наявність обмежувального припису, винесеного щодо колишнього чоловіка, а також двох обвинувальних вироків відносно останнього щодо завдання їй тілесних ушкоджень.

36. Акцентує увагу на правильно встановлених судом апеляційної інстанції обставинах, що саме нею здійснюється підприємницька діяльність у нежитлових приміщеннях по АДРЕСА_14 та АДРЕСА_6 . Тоді як відповідач здійснює підприємницьку діяльність виключно щодо здачі нежитлового приміщення по АДРЕСА_23 в оренду, що він сам підтвердив у суді апеляційної інстанції.

37. Додатково зауважує, що доводи касаційної скарги свідчать про зміну відповідачем вимог зустрічного позову та апеляційної скарги, а також переоцінку доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

38. З 06 лютого 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

39. За час шлюбу сторони набули таке майно, вартість якого визначена висновками експертів від 14 лютого 2023 року № 939/22/90-109/2322,

від 15 лютого 2023 року № 935-938/22-22:

- квартиру АДРЕСА_15 , загальною площею

47,3 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. від 22 лютого 2016 року, вартістю 1 668 790,00 грн;

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею

93,0 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. від 22 лютого 2016 року, вартістю 3 329 820,00 грн;

- квартиру АДРЕСА_3 загальною площею

89,7 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20 червня 2010 року САС578441, вартістю 3 096 440,00 грн;

- квартиру АДРЕСА_8 , загальною площею

90,7 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20 червня 2010 року САС578442, вартістю 2 308 040,00 грн;

- гараж АДРЕСА_9 , загальною площею

29,7 кв. м, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 565559, яке видане реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 17 червня 2015 року, вартістю 721 620,00 грн;

- гараж АДРЕСА_5 , площею 25,6 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20 червня 2010 року САС 578444, вартістю 693 530,00 грн;

- гараж АДРЕСА_10 , площею 23,5 кв. м, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно СТА 565560, яке видане реєстраційною службою Тернопільського міського управління юстиції 17 червня 2015 року, вартістю 570 980,00 грн;

- гараж АДРЕСА_4 , площею 25,4 кв. м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 20 червня 2010 року САС 578443, вартістю 688 100,00 грн;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_17 , право власності зареєстровано на ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 23 січня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Денисюк І. Л., вартістю

1 854 460,00 грн;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_11 , загальною площею 155,3 кв. м, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовської Т. Л. від 22 лютого 2016 року, вартістю 6 929 800,00 грн;

- нежитлове приміщення АДРЕСА_12 , право власності на яке по 1/2 зареєстроване за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу від 21 грудня 2010 року та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня

2011 року у справі № 2-7440/11, вартістю 7 728 750 грн;

- автомобіль (бус вантажний) «Mercedes-Benz» моделі «416 Sprinter», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власності на який зареєстровано за

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ВОС 045477 від 22 липня 2008 року, вартістю 481 211,00 грн;

- автомобіль Volkswagen Touareg, державий реєстраційний номер НОМЕР_3 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 від 17 лютого 2021 року, вартістю 1 784 273,24 грн;

- автомобіль Toyota Camry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 05 квітня 2018 року, вартістю 1 000 586,52 грн;

- міні-трактор Kubota GL25 р.н. НОМЕР_4 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_10 , виданого 17 травня 2011 року, вартістю 365 902,43 грн.

40. Всього сторони набули за період шлюбу майна на загальну суму 33 222 302,00 грн.

41. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2022 року у справі № 607/6931/22, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, ОСОБА_2 було видано обмежувальний припис строком на шість місяців із зобов`язанням не наближатися до ОСОБА_1 ближче 100 метрів, за вчинення домашнього насильства у приміщенні-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_14 та повторно біля квартири АДРЕСА_3 .

42. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2023 року у справі № 607/8101/22, залишеним без змін ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 06 червня 2023 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт за спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень у приміщенні магазину.

Позиція Верховного Суду

43. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

44. Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

45. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

46. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

47. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

48. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

49. Спірні правовідносини стосуються розірвання шлюбу та поділу майна, набутого сторонами під час перебування у шлюбі.

50. Колегія суддів зауважує, що згідно з доводами касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження та відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України становлять межі касаційного оскарження, справа переглядається в касаційному порядку лише в частині поділу між сторонами спільного сумісного майна подружжя, а саме нежитлових приміщень, гаражів та міні-трактора. В частині вирішення питання про розірвання шлюбу, належності спірного майна до об`єктів права спільної сумісної власності, поділу квартир та автомобілів судові рішення судів попередніх інстанцій не оспорюються та в касаційному порядку не переглядаються.

51. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

52. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

53. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

54. Отже, у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності майна подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у статті 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше.

55. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

56. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

57. У частині першій статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

58. Встановивши обсяг майна, яке було набуте подружжям у період шлюбу, взявши до уваги його вартість та наявність гострих конфліктів при його спільному використанні, суд апеляційної інстанції дійшов загалом правильного висновку щодо необхідності поділу спільного сумісного майна сторін з урахуванням рівності їх часток у праві спільної сумісної власності, а також неможливості спільного використання такого майна.

59. Судом апеляційної інстанції було обґрунтовано враховано однотипність за призначенням та технічними характеристиками певного майна (квартир, гаражів, нежитлових приміщень та автотранспортних засобів), способи і порядок його фактичного використання сторонами та поділено спільне сумісне майно подружжя між сторонам з урахуванням необхідності дотримання принципу рівності та справедливості.

60. Колегія суддів зауважує, що звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, ОСОБА_2 фактично не погоджується з розподілом між сторонами нежитлового приміщення, розташованого за адресою:

АДРЕСА_14 , у якому безпосередньо знаходиться магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1».

61. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

62. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

63. Для приватного права притамання така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

64. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо використання нежитлового приміщення по АДРЕСА_14 , як магазину, а нежитлового приміщення по АДРЕСА_6 , як складу, який є необхідним для належного функціонування магазину, а також ураховуючи, що нежитлове приміщення по

АДРЕСА_23 використовувалося ОСОБА_2 для здачі в оренду, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо доцільності застосованого способу поділу спірних нежитлових приміщень.

65. Судом апеляційної інстанції правильно враховано вартість усього спільно нажитого майна, неможливість його спільного використання сторонами при визнанні за кожним права власності на 1/2 ідеальної частки (з огляду на існування гострого конфлікту), фактичного використання приміщення магазину позивачкою за первісним позовом, а приміщення фітнес-центру - відповідачем (за умовами оренди), що визнавалося сторонами, та обґрунтовано здійснено поділ спільного майна без залишення жодного майна у спільній власності сторін та з максимальним наближенням до рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

66. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що такий розподіл спільного сумісного майна відповідає засадам законності, розумності та справедливості.

67. У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що із здійсненим судом першої інстанції поділом спільного сумісного майна подружжя не погодилися обидві сторони, вважаючи такий поділ неналежним та несправедливим. Тоді як з висновками суду апеляційної інстанції, який скасував рішення суду першої інстанцій в частині поділу майна та ухвалив у цій частині нове судове рішення з урахуванням наявних конфліктів між сторонами та зменшенням різниці вартості часток, які виділяються кожній із сторін, повністю погодилася позивачка за первісним позовом та частково відповідач (в частині поділу квартир, легкових та вантажного автомобіля).

68. Нежитлове приміщення по АДРЕСА_23 , яке, як встановлено судами, фактично використовується відповідачем, було цілком обґрунтовано залишено у власності ОСОБА_2 , який просив про це як у відзиві на позовну заяву, так і у зустрічній позовній заяві й апеляційній скарзі.

69. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у відзиві на позов

ОСОБА_2 визнавав заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо визнання за ним у порядку поділу спільного сумісного майна права власності на міні-трактор.

70. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

71. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

72. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

73. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

74. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

75. Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, в оскаржуваній в касаційному порядку частині, нормами права, які підлягають застосуванню та надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, здійснив поділ спільного сумісного майна подружжя з урахуванням рівності часток, а також принципів добросовісності, розумності та справедливості.

76. Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

77. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

78. Посилання касаційної скарги на вихід судом апеляційної інстанції за межі позовних вимог ОСОБА_1 є необґрунтованими.

79. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

80. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

81. У справі, що переглядається, вимоги щодо поділу спільного сумісного майна були заявлені кожним з подружжя. Суд апеляційної інстанції здійснив поділ спільного сумісного майна, врахувавши запропоновані останніми варіанти поділу, а також з огляду на необхідність дотримання принципу рівності часток подружжя у справі спільної сумісної власності.

82. Посилання касаційної скарги на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема у частині прийняття судом апеляційної інстанції нових доказів щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, а також відхиленні судами його клопотання про призначення повторної експертизи, є необґрунтованими.

83. Згідно з матеріалами справи, письмові докази щодо винесення відносно відповідача обмежувального припису (справа № 607/6931/22,) а також вироку за фактом вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України (справа № 607/8101/22), були подані позивачкою до суду першої інстанції разом із заявою про збільшення позовних вимог, яка була прийнята судом 10 березня 2023 року.

84. Клопотання відповідача за первісним позовом про проведення у справі повторної експертизи з метою оцінки нежитлових приміщень, розташованих за адресами: АДРЕСА_23 та АДРЕСА_14 , було предметом розгляду у суді першої інстанції. Судом було надано час сторонам для надання доказів ринкової вартості спірних об`єктів нерухомості та з урахуванням відсутності сумнівів у правильності та обґрунтованості наявного у матеріалах справи висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи

від 14 лютого 2023 року № 939/22/90-109/23-22, обґрунтовано відхилено зазначене клопотання.

85. Положеннями статті 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

86. Отже повторна призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

87. Колегія суддів зауважує, що при поданні клопотання про призначення повторної експертизи у справі відповідачем не було наведено обґрунтованих підстав вважати наявний у матеріалах справи висновок судової експертизи необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалах справи, доказів зазначеного не було надано ОСОБА_2 і до суду апеляційної інстанції, як при поданні апеляційної скарги, так і при поданні відзиву на апеляційну скаргу позивачки.

88. Судом апеляційної інстанції обґрунтовано здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя з урахуванням його вартості, визначеної на підставі наявних у матеріалах справи висновках судових експертиз.

89. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, в оскаржуваній в касаційному порядку частині, питання вмотивованості висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

90. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин справи, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

91. Крім того, безпідставним є посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування права у подібних правовідносинах.

92. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

93. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

94. З урахуванням наведеного, касаційна скаргаОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Матус Т. А., підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення апеляційного суду у частині поділу майна подружжя підлягає залишенню без змін.

95. В частині наявності підстав для скасування оскарженого заявником рішення суду першої інстанції, колегія суддів зауважує, що справа в касаційному порядку переглядається лише в частині вирішення питання про поділ майна подружжя, у той же час, рішення суду першої інстанції в частині зазначених вимог вже було скасовано судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Матус Тарас Анатолійович, залишити без задоволення.

2. Постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович