ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3065/2010 Номер провадження 22-ц/814/1998/24Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2024 року, постановлену суддею Кузіною Ж.В., повний текст ухвали складений - дата не вказана

за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

у цивільній справі №2-3065/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

15.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-3065/10, виданий 03.08.2010 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором, зупинити виконання за вказаним виконавчим листом до вступу в законну силу рішення за результатами розгляду даної заяви.

Заява мотивована тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження №71506622, яке відкрите 07.09.2010 на підставі виконавчого листа №2-3065/10, виданого 03.08.2010 Київським райсудом м. Полтави на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2010 у справі №2-3065/10, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту у розмірі 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Звернуто стягнення на заставлене майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 52,00 житловою площею 31,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , за рахунок вартості якої визначено погасити зобов`язання по кредитному договору №656 к-ф від 22.07.2008 в сумі 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Рішення суду набрало законної сили. Постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 12.03.2012 було стягнуто з боржника виконавчий збір в розмірі 33 297,20 грн. Під час примусового виконання виконавчого листа було реалізовано іпотечну квартиру та автомобіль, кошти від реалізації перераховані в рахунок погашення боргу. Згідно акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 18.10.2012, нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , було придбано за 171 120 грн. Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області від 05.11.2012 було повернуто виконавчий лист №2-3065/10, виданий 03.08.2010, стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21.04.1999 №606-XIV, Відомості Верховної Ради України, 1999, №24, ст.207) та зазначено, що коштів, які надійшли від реалізації заставного майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом на підставі, якого звернуто стягнення на заставлене майно. Залишок заборгованості за виконавчим документом становить 19 899,36 грн (?). Зазначає, що ПАТ «Укргазбанк», звертаючись до суду з позовом, обрав спосіб захисту прав та порядок погашення заборгованості за кредитним договором - звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості. Таке рішення суду було виконано, тобто звернуто стягнення на предмет іпотеки, реалізовано нерухоме майно, виконавчий лист повернуто у зв`язку з реалізацією майна. 10.04.2023 приватним виконавцем виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. відкрито виконавче провадження №71506622 з примусового виконання виконавчого листа №2-3065/10, виданого 03.08.2010, та вказано залишок боргу у розмірі 21 935,44 доларів США. 10.04.2023 постановою приватного виконавця визначено винагороду у розмірі 2 193,54 доларів США. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що виконавчий лист не підлягає виконанню, так як обраний спосіб погашення боргу та рішення суду було виконано, предмет іпотеки було реалізовано та в рахунок погашення боргу погашено кошти від реалізації нерухомого майна, тому виконавчий лист не може в подальшому виконуватися та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суду не надано належних доказів, щодо сплати ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а тому суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви та визнання її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин, визначених ст. 432 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що одночасне звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості є подвійним стягненням коштів з боржника, що є незаконним та безпідставним, а тому виконавчий лист повинен видаватися на звернення стягнення, а не на стягнення заборгованості. Рішення суду про звернення стягнення було виконано, предмет іпотеки реалізовано, кошти від реалізації направлені на погашення кредитного боргу, а тому подвійне виконання суперечить нормам ЗУ «Про іпотеку» та ЦПК України. Банк квартиру продав, а подальше стягнення коштів є неправомірним та незаконним. Кредитодавець визначився зі способом погашення боргу, а саме за рахунок реалізації заставного майна шляхом проведення публічних торгів, про що звертався до суду із позовом та отримав судове рішення. Вважає, що підставою та предметом позову було саме звернення стягнення на предмет іпотеки, рішенням суду визначено процедуру його реалізації, а тому вважає, що виконавчий лист, виданий на стягнення заборгованості, не може підлягати виконанню та повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Виданий 03.08.2010 виконавчий лист на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2010 є таким, що виконаний, на предмет іпотеки звернуто стягнення, а тому виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню. Однак, 13.02.2024 судом першої інстанції неправомірно було відмовлено у заяві, проігноровано доводи, що стягнення є подвійним та позивач, обираючи предмет позову, вибрав саме звернення стягнення на предмет іпотеки, що і було зроблено та предмет іпотеки був реалізований на публічних торгах, таким чином рішення виконано, а тому подальше стягнення коштів є неправомірним і виконавчий лист повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню. Отже, вважає рішення (ухвалу) суду першої інстанції прийнято неправомірно та незаконно, а тому підлягає скасуванню із задоволенням апеляційної скарги та постановленням нового рішення.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.03.2024 визначено склад суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Гальонкін С.АІ., судді Карпушин Г.Л., Кузнєцова О.Ю. (т.2 а.с. 12).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 06.05.2024 визначено склад суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Гальонкін С.АІ., судді Карпушин Г.Л., Бутенко С.Б. (т.2 а.с. 17).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07.05.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження у вказаній справі (т.2 а.с. 20-21).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.06.2024 закінчено підготовчі дії по вказаній справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30.07.2024 о 09 год. 40 хв, з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 47).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 24.07.2024 визначено склад суддів для розгляду даної справи: головуючий суддя Дорош А.І., судді Бутенко С.Б., Карпушин Г.Л. (т.2 а.с. 65).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.07.2024 дану справу прийнято до провадження, закінчено проведення підготовчих дій у справі, справу призначено до розгляду на 10.20 год. 16.09.2024, з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 67).

У судове засідання апеляційного суду 16.09.2024 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 20.08.2024 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 72-76), які були доставлені до електронних кабінетів, та поштовим зв`язком При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 16.05.2024 (про призначення справи до апеляційного розгляду) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. 16.09.2024 до апеляційного суду надійшла заява приватного виконавця Скрипника В.Л. про розгляд справи у його відсутність. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Полтави у цивільній справі №2-3065/10 від 11.05.2020 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту, що складається: з простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 2 131,92 доларів США; заборгованості по процентам - 5179,09 доларів США,; заборгованості по пені - 1393,81 доларів США (в тому числі за несвоєчасне погашення кредиту - 453,61 доларів США, за несвоєчасну сплату процентів - 940,20 доларів США), сума кредиту, яка підлягає достроковому стягненню - 33 000,09 доларів США, а всього стягнуто 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Звернуто стягнення на заставлене майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 52,00 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , за рахунок вартості якої погасити зобов`язання по кредитному договору №656 к-ф від 22.07.2008 в сумі 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн (т.1 а.с. 31- 32).

Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання.

Згідно постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 05.11.2012 встановлено, що коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодерждателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно. Залишок заборгованості за виконавчий документом становить 198 991,36 грн. На підставі п.8 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист №2-3065/10 повернуто стягувачу (т.1 а.с. 75).

Як вбачається з відміток державного виконавця щодо виконання виконавчого листа №2-3065/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту на загальну суму 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн, 12.08.2022 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», залишок боргу складає 140 414,79 грн (т.1 а.с. 70).

10.04.2023 постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3065/10, виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту, що складається з простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 2 131,92 доларів США, заборгованості по процентам - 5179,09 доларів США, заборгованості по пені - 1393,81 доларів США (в тому числі за несвоєчасне погашення кредиту - 453,61 доларів США, за несвоєчасну сплату процентів - 940,20 доларів США), сума кредиту, яка підлягає достроковому стягненню - 33 000,09 доларів США, а всього 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Залишок боргу становить 21 935,44 доларів США (т.1 а.с. 78).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні заяви.

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності стадії виконання судового рішення. Сутність цієї процедури має тісний зв`язок з сутністю виконавчого провадження. В даному випадку дослідженню підлягають питання співвідношення виконавчого процесу та матеріального права, що підлягають захисту.

Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 у справі №755/15479/14-ц зазначив, що наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження; припинення зобов`язань передання відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №921/107/15-г/16 від 18.09.2018 іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього суд зазначив, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

У випадку виконання одного з судових рішень про стягнення заборгованості або про звернення стягнення на предмет іпотеки основне зобов`язання може бути припиненим. Якщо ж це станеться, то боржник може звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що борг вже не існує, але є ще один виконавчий документ, який стосується стягнення коштів або звернення стягнення на майно в рахунок погашення того ж самого погашеного боргу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави для задоволення заяви відсутні.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даної заяви є визнання виконавчого листа №2-3065/10, виданого 03.08.2010 на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 935,44 доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Розглядаючи заяву, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,що рішенням Київського районного суду м. Полтави у цивільній справі №2-3065/10 від 11.05.2020 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту, що складається: з простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 2 131,92 доларів США; заборгованості по процентам - 5179,09 доларів США; заборгованості по пені - 1393,81 доларів США (втому числі за несвоєчасне погашення кредиту - 453,61 доларів США, за несвоєчасну сплату процентів - 940,20 доларів США), сума кредиту, яка підлягає достроковому стягненню - 33 000,09 доларів США, всього стягнуто 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Звернуто стягнення на заставлене майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 52,00 житловою площею 31,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , за рахунок вартості якої погасити зобов`язання по кредитному договору №656 к-ф від 22.07.2008 в сумі 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» державне мито у розмірі 1700 грн та 120 грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи (т.1 а.с. 31- 32).

03.08.2010 на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2010 видано виконавчий лист (т.1 а.с. 70).

07.09.2010 постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Шматченко Л. О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-3065/10, виданого 03.08.2010 Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості у розмірі 332 972 грн (т.1 а.с. 71).

12.03.2012 постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Чирничка М. Г. стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 33 297,20 грн (т.1 а.с. 72).

Згідно акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна від 18.10.2012, нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 , було придбано за 171 120 грн (т.1 а.с. 73).

05.11.2012 постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Чирничка М. Г. повернуто виконавчий лист №2-3065/10, виданий 03.08.2010, стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та зазначено, що коштів, що надійшли від реалізації заставного майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно. Залишок заборгованості за виконавчим документом становить 198 992,36 грн (у заяві ОСОБА_1 вказана сума 19 899,36 грн) (т.1 а.с. 75).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 10.04.2023 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-3065/10, виданого 03.08.2020 Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту, що складається: з простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 2 131,92 доларів США; заборгованості по процентам - 5179,09 доларів США, заборгованості по пені - 1393,81 доларів США (в тому числі за несвоєчасне погашення кредиту - 453,61 доларів США, за несвоєчасну сплату процентів - 940,20 доларів США), сума кредиту, яка підлягає достроковому стягненню - 33 000,09 доларів США, а всього стягнуто 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Залишок боргу становить 21 935,44 доларів США (т.1 а.с. 78).

Як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 посилався на те, що виконавчий лист №2-3065/10 від 03.08.2010 не підлягає виконанню, оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилися у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації квартири, яка була надана боржником у якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором.

В той же час, судом першої інстанції було правильно встановлено, що оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості на користь стягувача у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Також суд першої інстанції правильно вказав, що доводи боржника з приводу того, що іпотекодержатель задовольнив свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки є помилковими, оскільки питання стягнення заборгованості вирішувалося саме у судовому порядку, при цьому обов`язок боржника щодо виконання зобов`язань за кредитним договором виник з рішення суду, а не з кредитного договору та договору іпотеки.

Доказів, які би підтверджували відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, ОСОБА_1 надано не було.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього суд зазначив, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права, не є подвійним стягненням заборгованості.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, що погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Перерахування стягувачеві суми в національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюті, зазначеній у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що одночасне звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості є подвійним стягненням коштів з боржника, що є незаконним та безпідставним, а тому виконавчий лист повинен видаватися на звернення стягнення, а не на стягнення заборгованості, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки рішення Київського районного суду м. Полтави у цивільній справі №2-3065/10 від 11.05.2020 є чинним та підлягає повному виконанню. Апеляційний суд у даному випадку не наділений повноваженнями щодо перегляду законності і обгрунтованості вказаного рішення суду, оскільки це виходить за межі предмету даного апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що предмет іпотеки було реалізовано та в рахунок погашення боргу внесені кошти від реалізації нерухомого майна, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не дають підстав для висновку про погашення заборгованості та виконання рішення суду у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду від 11.05.2010 виконано, то ці доводи суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.05.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором всього у розмірі 41 704,91 долари США, що еквівалентно 332 972 грн, доказів погашення вказаного розміру заборгованості ОСОБА_1 суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як ухвала суду першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош С. Б. Бутенко Г. Л. Карпушин