УХВАЛА

03 травня 2024 року

м. Київ

справа № 351/1345/18

провадження № 61-2798ск24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Петричка Олександр Євгенович, на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, демонтування самочинно зведеної огорожі, приведення земельної ділянки до стану придатного до використання за цільовим призначенням та визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на землю, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фармуга В. С., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику.

22 лютого 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фармуга В. С., засобами поштового зв`язку надіслав повторно до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків цієї скарги, а саме, запропоновано: надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази; сплатити судовий збір та подати платіжний документ на підтвердження його сплати; надати суду нову редакцію касаційної скарги, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, зазначивши конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтувати (мотивувати) наявність цієї підстави (підстав); надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

22 квітня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Петричка О. Є., засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, оригінал платіжного документа про сплату судового збору та нову редакцію касаційної скарги.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з таких підстав.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 20 березня 2024 року заявнику, з-поміж іншого, необхідно було подати нову редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретних підстав касаційного оскарження та їх належним обґрунтуванням.

Згідно із частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційнаскарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був урахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Положеннями зазначеного пункту передбачено, що підставою для відкриття касаційного провадження є неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. При визначенні справ із подібними правовідносинами підлягають врахуванню предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені судами фактичні обставини справи, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Особа, яка подала касаційну скаргу, має враховувати, що у разі посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити, яку саме норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, застосував суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Якщо касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України у такій скарзі необхідно зазначити, щодо якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі має бути зазначено певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з наведенням обґрунтувань таких доводів.

Виконання зазначених процесуальних вимог має на меті унеможливити використання формального та беззмістовного викладу заявниками підстав касаційного оскарження. Тобто, заявник має не лише навести зміст відповідних пунктів згаданих статей процесуального закону, а й викласти належне обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення відповідно до наведених вище правових норм.

Крім того, частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими з чого вбачається, що коректне визначення підстав касаційного оскарження має суттєве значення.

Також Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

У касаційній скарзі заявник викладає зміст позовних вимог, зміст судових рішень першої та апеляційної інстанцій, аналіз судової практики, однак не вказує підстав касаційного оскарження судових рішень з їх належним обґрунтуванням.

Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Заявник не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 20 березня 2024 року повністю, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

ХВАЛИВ:

Касаційну ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Петричка Олександр Євгенович, на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 30 травня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої земельної ділянки, демонтування самочинно зведеної огорожі, приведення земельної ділянки до стану придатного до використання за цільовим призначенням та визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на землю, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко