МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
__________________________________________________________
Справа №522/9349/23
Провадження № 2/521/703/24
21 лютого 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі
судді - Маркарової С.В.,
за участю секретаря судового засідання -Вінжановської К.С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
позивач : ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗІНГ УКРАЇНА»
відповідачі : ОСОБА_1
предмет позову : стягнення заборгованості
Позивач звернувся із вищезазначеним позовом.
В обґрунтування своїх вимог товариство послалось на те, що 6.02.2020 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір фінансового лізингу №00020156, погоджені додатки до договору, графік платежів, загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, графік покриття витрат.
Належне виконання зобов`язань лізингоодержувачем за договором забезпечено поручительством ОСОБА_2 .
Об`єктом лізингу став автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, 2019 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .
Позивач на виконання пункту 5.1 передав спірний автомобіль ОСОБА_1
11.02.2020 року сторонами внесені зміни до договору в частині розміру лізингового платежу, графіка платежів.
За період з березня по листопад 2022 року заборгованість відповідачів за спірним договором становить 200 503 грн. 03 коп.
В досудовому порядку заборгованість відповідачами не сплачена, досудові вимоги позивача фактично не отримуються.
19.12.2022 року контракт припинив свою дію.
Позивач стверджував, що в такому випадку в порядку п. 13.1 Загальних умов лізингоодержувач зобов`язаний був повернути спірний автомобіль не пізніше 30.12.2022 року.
Об`єкт лізингу позивачу не повернутий.
Враховуючи викладене, ТОВ просило суд судовим рішенням :
-стягнути з відповідачів в солідарному порядку загальну заборгованість за спірним договором
-повернути позивачу спірний автомобіль
Позивач стверджував також, що має право на отримання неустойки відповідно до ч.2 статті 785 ЦК України в розмірі 202 238 грн. 28 коп.
Окрім задоволення позовних вимог банк вважав можливим присудження судових витрат на оплату судового збору та правничої допомоги.
Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав.
Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались.
Дослідивши матеріали справи, наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що 6.02.2020 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений договір фінансового лізингу №00020156, погоджені додатки до договору, графік платежів, загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, графік покриття витрат.
Належне виконання зобов`язань лізингоодержувачем за договором забезпечено поручительством ОСОБА_2 (договір про фінансовий лізинг).
Об`єктом лізингу є автомобіль марки VOLKSWAGEN TIGUAN, номер шасі НОМЕР_1 (договір, свідоцтво про реєстрацію тз).
-вартість об`єкту 38 970 доларів США, що еквівалентно 967 819 грн. 94 коп.
-авансовий платіж 5845,50 доларів
-кількість лізингових платежів 60
-строк лізингу 60 місяці
Лізинговий платіж підлягає сплаті до 15 числа в еквіваленті 910, 42 доларів США.
Умови договору додатки до договору, графік платежів, загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу, графік покриття витрат погоджені сторонами, відповідачем не оспорені.
Позивач на виконання пункту 5.1 передав спірний автомобіль ОСОБА_1 (акт прийому-передачі від 11.02.2020 року).
11.02.2020 року сторонами внесені зміни до договору в частині розміру лізингового платежу як еквівалент 912, 71 доларів, графіка платежів.
За період з березня по листопад 2022 року заборгованість відповідачів за спірним договором становить 200 503 грн. 03 коп.
В досудовому порядку заборгованість відповідачами не сплачено, досудові вимоги позивача фактично не отримуються.
Розмір заборгованості відповідачів за умовами договору підтверджується виставленими та неоплаченими рахунками-фактурами, наданим позивачем розрахунком та становить
Розрахунок відповідачами не спростований.
19.12.2022 року контракт припинив свою дію, в порядку п. 13.1 Загальних умов лізингоодержувач зобов`язаний повернути спірний автомобіль не пізніше 30.12.2022 року, що не суперечить статті 20 Закону України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовий лізинг належить до фінансових послуг.
Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями.
Строк, на який лізингоодержувачу передається об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування, не може становити менше одного року.
13.06.2021 року набрав чинності Закон України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 № 1201-IX.
Розділом ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону визначено, що він застосовується до відносин, які виникли після дня набрання чинності цим Законом.
Договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України «Про фінансовий лізинг».
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених чинним законодавством.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 806 ЦК України).
Фінансовий лізинг договір лізингу, внаслідок укладення якого лізингоодержувач на своє замовлення отримує в платне користування від лізингодавця об`єкт лізингу на строк, не менший строку, за який амортизується 75 % вартості об`єкта лізингу, визначеної в день укладення договору.
Сума відшкодування вартості об`єкта лізингу в складі лізингових платежів за період дії договору фінансового лізингу повинна включати не менше 75 % вартості об`єкта лізингу, визначеної в день укладення договору.
Після закінчення строку договору фінансового лізингу об`єкт лізингу, переданий лізингоодержувачу згідно з договором, переходить у власність лізингоодержувача або викуповується ним за залишковою вартістю.
Фінансовий лізинг (оренда) передбачає придбання орендодавцем за замовленням орендаря основних фондів з подальшим їх переданням у користування орендарю на строк, що не перевищує строку повної амортизації таких основних фондів з обов`язковою подальшою передачею права власності на такі основні фонди орендарю.
Фінансовий лізинг (оренда) є різновидом фінансового кредиту.
Витрати орендодавця на купівлю об`єктів фінансового лізингу (оренда) не включаються до складу валових витрат або до складу основних фондів такого орендодавця.
Основні фонди, передані у фінансовий лізинг (оренда), включаються до складу основних фондів орендаря.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.2 статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
Частина 2 ст. 785 ЦК України є особливим заходом цивільної відповідальності (неустойкою), яка визначається в розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення повернення її наймодавцеві у разі припинення договору найму. Неустойка має певну специфіку щодо незастосування до неї скороченого строку позовної давності відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки дія такої санкції поширюється на весь час неправомірного користування майном. До неї також не застосовуються положення ст. 232 ГК України про припинення нарахування штрафних санкцій після закінчення 6 місяців, оскільки ч. 2 ст. 785 ЦК України передбачено інше дію санкції на весь період неправомірного користування майном (ГС ВС від 20 листопада 2020 року у справі № 916/1319/19).
Розмір неустойки за наданим позивачем розрахунком становить 202 238 грн. 28 коп.
Розрахунок відповідачами не спростований, форс-мажорні обставини відсутні.
За договором поруки поручитель (це може бути одна або кілька осіб) частково або у повному обсязі поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (ст. 553 ЦК).
Так, порука це договір, за яким до зобов`язання основного боржника додатково приєднується зобов`язання іншої особи, що за нього ручається.
У випадку неспроможності основного боржника, відповідальність несе особа, що за нього ручалася, тобто поручитель.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (тобто поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, в тому числі за сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків), якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Враховуючи вищевикладене, позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права.
Судовий збір підлягає присудженню на користь позивча в порядку ст.141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат.
Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом в будь-якому розмірі, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю.
Разом із тим, при стягненні правничої допомоги як судових витрат судом за судовим рішенням враховується ряд чинників, визначених процесуальним законом.
Відповідно до ст.139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат подається стороною із першою заявою по суті спору (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).
Докази витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідна заява зроблена позивачем при поданні позову.
При вирішенні питання про присудження правничої допомоги суд враховує рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року № 23рп/2009, за яким правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
На підтвердження витрат на правничу допомогу, які підлягають присудженню в судовому порядку стороною суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (висновок ВС по справі № 820/479/18).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані :
- договір про надання правової допомоги від 24.05.2021 року
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 9096/10
- довіреність від 4.01.2023 року
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає можливим присудження на користь позивача за судовим рішенням 4 000 грн. правничої допомоги.
Позов - задовольнити.
Рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, в порядку та строки визначеніст.284 ЦПК України: Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Малиновського районного суду м.Одеси. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 21.02.2024 року

21.02.24