Справа № 487/330/22
Провадження № 2/487/170/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Сухаревич З.М.,

за участю секретарів судового засідання: Удовиченко Д.Д., ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача Ларіна А.С., Баланюк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2022 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3 , в якій позивач просить стягнути з відповідача борг за спожиту теплову енергію в сумі 49 686,01 грн; суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції 5688,47 грн, три відсотки річних 2339,89 грн та судовий збір 2481,00 грн, посилаючись на невиконання ним умов договору надання послуг, що призвело до виникнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що в опалювальних сезонах 2019-2021 Позивач здійснював постачання теплової енергії до кв. АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу 23.02.2011. Договір про надання послуг централізованого опалення між ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та відповідачем не укладався, але житлово-комунальні послуги надавались, між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Товариством приймалися всі заходи щодо пропонування споживачам теплової енергії укласти Договори про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. Відсутність підписаного договору не звільняє споживачів від сплати наданих послуг. На ім`я боржника було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги та було видано розрахункову книжку. Позивач надав теплову енергію за період з 01.01.2019 по 01.05.2021 на суму, яка з урахуванням перерахунку складає 49 686,01 грн, за яку відповідач не сплатив та не виконав свої зобов`язання, чим завдано товариству матеріальну шкоду. Надіслане відповідачу попередження залишилося без задоволення та відповіді. На підставі ст.ст. 525, 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2019 по 01.12.2021 відповідачу нараховані: 5688,47 грн сума, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 2339,89 грн три відсотки річних.

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

13 вересня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову та розподілити судові витрати. Відзив мотивований тим, що відповідач була власником кв. АДРЕСА_1 . Вказану квартиру вона придбала у ОСОБА_4 23.02.2011, а він придбав її у ОСОБА_5 . 26.02.2010. З 05.12.2019 власником даної квартири є ОСОБА_6 , а тому нарахування відповідачу заборгованості з 05.12.2019 по 01.05.2021 є незаконним. Попередній власник квартири ОСОБА_5 провів відключення квартири від централізованого опалення, а відповідач придбала квартиру без централізованого опалення, фактично теплову енергію, за яку пред`явлено рахунок, не отримувала. Факт надання та споживання послуг позивачем не доведено. Відповідно підстави для задоволення позову відсутні. ОСОБА_5 14.03.2017 звертався з проханням надати технічні умови для встановлення індивідуального опалення в його квартирі на двухконтурний котел. Згідно з робочим проектом 36.07.281-ГС між НВП ТОВ «ЮГТЕПЛОМЕР» та ОСОБА_5 , останній є замовником на розробку проекту щодо додаткового встановлення газового лічильника G 2,5 із заміною ВПГ на двухконтурний димарний котел. Також ОСОБА_5 звертався до начальника відділу МНС України в Миколаївській області з проханням узгодити встановлення індивідуального опалення в його квартирі та 05.03.2007 отримав погодження. Також отримав погодження від Санітарно-епідеміологічної станції Заводського району м. Миколаєва. В листі від 14.03.2007 ЖКП «Заводське-2» повідомило умови, при дотриманні яких не заперечує проти відключення квартири від системи центрального опалення. 16.03.2007 ОСОБА_5 з ВАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» надані технічні умови в разі виконання яких, ТОВ не заперечує проти підключення до стояку квартири опалювального приладу. Відповідно до інформації з КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 31 липня 2020 року № 1564, за результатами технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_2 від 22 лютого 2010 року було зафіксовано відключенням приміщень від системи центрального опалення у зв`язку з підготовкою встановлення газового опалювального приладу. Тобто в квартирі було відсутнє централізоване опалення, відповідач фактично не отримувала теплову енергію. Зміни до Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, які унеможливлюють відключення окремих квартир, були внесені Наказом № 169 від 06 листопада 2007, зареєстрованим 28.11.2007, тобто пізніше, ніж попередній власник розпочав процедуру встановлення автономного опалення. Договір про теплопостачання між сторонами не укладався. З урахуванням п. 10 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо здійснюється розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку, то у відповідності до обсягу послуги, отриманої окремим співвласником за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, розмір плати має встановлюватись за фактично отриману в певному обсязі комунальну послугу. Доказуванню у даній справі підлягають не лише обставини щодо факту надання даних послуг позивачем, а має бути доведено належними та допустимими доказами факт отримання даних послуг та їх обсяг. Вважає, що підлягає застосуванню п. 9 ч. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення в яких вказано, що споживач має право бути звільненим від плати за послуги у разі їх ненадання. Відповідач не отримувала теплову енергію і це є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому звертає увагу, що не відповідач здійснювала відключення, а придбала квартиру без централізованого опалення. Належних доказів отримання/неотримання відповідачем послуг у зазначеному позивачем розмірі не надано. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки в ньому відсутні показники розміру (обсягу) в гігакалоріях спожитого тепла з урахуванням відсутності в квартирі жодних пристроїв опалювальної техніки. Показники обсягу спожитого тепла викладено лише загальною цифрою в грошовому еквіваленті, що позбавляє як суд так і позивача перевірити правильність цих розрахунків. Отже позовні вимоги є недоведеними. До вимог про стягнення інфляційних втрат та три відсотки річних має бути застосована спеціальна позовна давність в один рік. Також відповідач вважає, що оскільки договір щодо надання послуг не укладений, вона не визнає отримання послуг, то даний спір не пов`язаний з правом особи на нерухоме майно та має розглядатись за правилами загальної підсудності. Попередній розрахунок суми судових витрат складає 5000 грн витрати на професійну правничу допомогу, докази яких будуть надані у встановлений законом строк.

22 вересня 2023 року надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що оскільки відповідач продала квартиру 05.12.2019, позивач вважає необхідним уточнити позовні вимоги щодо періоду розрахунку суми. Також зазначає, що відповідач була власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає позивач та відповідно до ст. 68 ЖК України, ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» зобов`язана сплачувати житлово-комунальні послуги незважаючи на неукладення договору. Вказаний будинок обладнаний приладом обліку теплової енергії та на опалювальну площу квартири позивача відбувається розподіл теплової енергії. Відповідно до пунктів 24,25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, споживач може відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відповідачкою не надано доказів відключення її квартири від мереж централізованого опалення у визначений законодавством спосіб. В матеріалах справи наявна відповідь директора ЖКП НГС «Заводське2», в якій зазначені умови для відключення централізованого опалення: п. 1 було обов`язковим погодження умов відключення з теплопостачальною організацією, а п. 11 необхідність звернення до виконавця послуг для розрахунку за отримані послуги та закриття рахунку до дати відключення від системи централізованого опалення. Жодного звернення, акту відповідачем не надано. Зміни, внесені наказом від 06.11.2007 № 169 унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Рішення про відключення будинку з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримано всіма власниками приміщень у житловому будинку. Вказаний документ відсутній. До міжвідомчої комісії для розгляду питання щодо відключення ані відповідач ані попередні власники не звертались. Заперечення відповідача щодо неотримання послуг є безпідставними оскільки підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Відключення виконано без додержання вимог законодавства. Самовільне відключення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, тому відсутні підстави для скасування нарахувань. Позивач вже звертався до Заводського районного суду м. Миколаєва з аналогічним позовом до ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, який задоволено і апеляційною інстанцією це рішення залишено в силі. На підставі викладеного, представник позивача просив задовольнити позов.

22 вересня 2023 року надійшло клопотання представника позивача про уточнення позовних вимог, в якому позивач зазначає, що на підставі документів щодо продажу квартири основний борг з уточненим розрахунком за період з 01.01.2019 по 01.12.2019 складає 12953,12 грн. За період 01.02.2019 по 01.12.2019 нараховані 258,44 грн три відсотки річних та 211,28 грн інфляційних втрат, що разом з основною сумою боргу становить 13 422,84 грн. Просить стягнути з відповідача 12 953,12 грн борг, 258,44 грн 3% річних, 211,28 грн інфляційні втрати, 2481,00 грн судового збору.

12 жовтня 2023 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, які обґрунтовані тим, що позивачем так і не спростовані доводи відповідача щодо недоведеності факту отримання послуги так і належності та допустимості розрахунку заборгованості, з огляду на те, що в квартирі відсутні пристрої обігріву, а підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири не може надавати обсяг послуги в загальному розмірі. Відповідач посилається на Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який втратив чинність 01.05.2019. До цих правовідносин в період з 01.05.2019 по 01.12.2019 також має застосовуватись Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, де ч. 1 ст. 12 визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. З урахуванням норм цього закону, якщо здійснюється розподіл загальнобудинкового обсягу послуг між співвласниками багатоквартирного будинку, то у відповідності до обсягу послуги, отриманої окремим співвласником за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, розмір плати має встановлюватись за фактично отриману в певному обсязі комунальну послугу. Позивач не надає доказів отримання відповідачем послуги у зазначеному розмірі, а тому нарахування заборгованості є незаконним. На момент початку процедури відключення колишнім власником діяла інша редакція Правил надання послуг з надання централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення і колишнім власником дотримано ці Правила, але не доведено цю процедуру до кінця. Також зазначає, що позивач має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця. Однак позивач це не здійснив. Недоведеність процедури відключення від мереж централізованого опалення до кінця не свідчить про самовільність такого відключення. Посилання позивача на аналогічну справу але за інший період відповідач вважає невірним, оскільки факт відключення квартири від системи централізованого теплопостачання не є предметом спору та відповідач набула квартиру у власність відключеною, відповідно з її боку жодних протиправних дій не вчинялось. Позивачем не доведено, що саме відповідачем здійснено самовільне відключення. Наданий позивачем уточнений розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки в ньому відсутні показники розміру (обсягу) в гігакалоріях спожитого тепла з урахуванням відсутності в квартирі пристроїв опалення. Відповідач вважає позовні вимоги недоведеними. Також просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних.

Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про забезпечення доказів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву з урахуванням уточнених вимог і просила задовольнити з підстав викладених у ній та у відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав викладених у відзиві та запереченнях. Наголосила на тому, що відповідач не відключала квартиру від опалення, а тому вимоги до неї про стягнення заборгованості є недоцільними. Неотримання послуги є підставою для відмови у її стягненні. Надмірний тягар доведення неотримання послуги покладений на відповідача, яка не може довести обсяг неотриманої послуги.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку:

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 була власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 у період з 23.02.2011 по 05.12.2019, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 23 лютого 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; договором купівлі-продажу від 05 грудня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Латушкіною О.О.

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ») є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії споживачам м. Миколаєва.

В опалювальному сезоні 2018-2020 позивач ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» здійснював постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_3 (наряд від 10.11.2020, наряд від 03.11.2019, наряд від 08.11.2018, рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 05 листопада 2018 № 1053, рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 05 квітня 2019 № 271).

На ім`я ОСОБА_3 в ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відкрито особистий рахунок 269001 для розрахунків за надані послуги.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2019 по 01.12.2019 р., складає 12 953,12 грн.

Крім того за період з 01.02.2019 по 01.12.2019 року відповідачу нараховані: 258,44 грн. - три відсотки річних та 211,28 грн інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові у справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Закон передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Договір про надання послуг централізованого опалення між ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» та ОСОБА_3 не укладався.

Враховуючи наведені висновки, відсутність письмового договору про надання послуг, не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за надані послуги.

08.11.2021 відповідачу на адресу: АДРЕСА_2 надіслана досудова вимога про погашення заборгованості станом на 08.11.2021 у сумі 108742,4 грн.

Вказане попередження залишилось без задоволення, відповідачка наявну заборгованість не сплатила.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилалась на неотримання нею послуг з централізованого опалення через встановлення попереднім власником автономного опалення, необґрунтованість заявленого розміру вимог.

Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

На замовлення ОСОБА_5 (власник кв. АДРЕСА_1 з 05.06.2007 по 26.02.2010) Науково-виробничим підприємством ТОВ "ЮГТЕПЛОМЕР" розроблено робочий проєкт щодо додаткового встановлення газового лічильника G 2,5 із заміною ВПГ на двухконтурний димарний котел по АДРЕСА_2 (Заказ № 36.07.281-ГС).

Також ОСОБА_5 звертався з проханням надати технічні умови для встановлення індивідуального опалення в його квартирі.

ОСОБА_5 звертався з заявою до начальника відділу МНС України в Миколаївській області з проханням узгодити встановлення індивідуального опалення в його квартирі, отримавши 15 березня 2007 року відповідне погодження (заява, акт на приймання в експлуатацію та прочистку димових та вентиляційних каналів від 15.03.2007).

Відповідно до що копії листа від 15 березня 2007 року №585/02-03 Санітарно-епідеміологічної станції Заводського району м. Миколаєва, ОСОБА_5 погоджено встановлення індивідуальної системи опалення та гарячого водопостачання.

Листом ЖКП Заводської міської ради "Заводське-2" від 14 березня 2007 року №459 ОСОБА_5 повідомлено умови, при дотриманні яких ЖКП "Заводське-2" не заперечує проти відключення квартири від системи центрального опалення, зокрема: погодити з теплопостачальною організацією умови відключення від централізованого опалення та місцевими органами виконавчої влади; звернутися до адміністрації Заводського району м. Миколаєва для оформлення закінчення виконаних робіт, відповідно даного розпорядження; звернутися до виконавця послуг теплопостачання для розрахунку за надане тепло до дати відключення від системи центрального опалення та закриття особового рахунку.

16 березня 2007 року ОСОБА_5 з ВАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» надані технічні умови в разі виконання яких, ТОВ «Миколаївгаз» не заперечує проти підключення до стояку квартири опалювального приладу.

26 лютого 2010 року ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (копія договору купівлі-продажу від 26.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О.).

Відповідно до відповіді КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 31 липня 2020 року №1564, за результатами технічної інвентаризації за адресою: АДРЕСА_2 від 22 лютого 2010 року було зафіксоване відключення приміщень квартири від системи центрального опалення у зв`язку з підготовкою встановлення газового опалювального приладу.

Відповідно до пунктів 24-25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (чинні на час відключення квартири), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

На час відключення централізованого опалення, діяв Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (Далі Порядок №4).

Відповідно до п. 1.2 Розділу 1 Порядку №4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1).

Розділом 2 зазначеного Порядку №4 встановлено, що для вирішення питання відключення окремих приміщень житлового будинку від мереж централізованого опалення власник, наймач (орендар) приміщення повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник, наймач (орендар) приміщення зазначає причини відключення. Комісія після вивчення конкретних умов у місячний термін приймає рішення, яке має враховувати затверджений план перспективного розвитку систем централізованого теплопостачання, існуючий стан мереж енергозабезпечення даного поселення або окремого мікрорайону. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформляється протоколом, витяг з якого у десятиденний термін надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є неможливість забезпечення, у разі відокремлення приміщення даного споживача (секції, під`їзду) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, безперебійної роботи інженерного обладнання сусідніх приміщень або будинку в цілому. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку.

Отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником (п.2.3, 2.3.1).

Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж (п. 2.4.2).

Відповідно до пунктів 2.5, 2.6, 2.7 Порядку №4, відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення виконуються у міжопалювальний період. По закінченні робіт складається акт про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 209/4950/15-ц (провадження № 61-12661св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17 (провадження № 61-44982св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 215/1724/16-ц (провадження № 61-1632св18) та від 1 грудня 2021 року у справі № 607/25229/18 (провадження № 61-13855св19).

Отже, до отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення, розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання та початку виконання робіт по відокремленню квартири від мережі централізованого опалення, відповідачка повинна була звернутися з заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питання щодо можливості відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою, а комісія після вивчення наданих нею документів повинна була прийняти відповідне рішення, яке оформляється протоколом.

В подальшому, Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

З досліджених судом та зазначених вище доказів встановлено, що ОСОБА_5 (власник кв. АДРЕСА_1 з 05.06.2007 по 26.02.2010), розпочато процедуру відключення квартири від централізованого опалення, проте не дотримано визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури та не надано до суду рішення комісії, акта встановленої форми, затвердженого комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення, який є підставою для відключення від мереж.

Сукупний аналіз зазначених вище доказів свідчить про самовільне відключення спірної квартири від мереж централізованого опалення, що не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Доводи представника відповідача про те, що у квартирі відсутні прилади опалення та фактично відповідач не отримала теплову енергію, суд оцінює критично, оскільки відключення від мереж централізованого опалення здійснено самовільно - без дотримання визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. В матеріалах справи відсутні докази відключення системи опалення в квартирі відповідача з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури і того, що відповідач зменшив загальнобудинкове теплове навантаження на житловий будинок по АДРЕСА_3 (без урахування квартири відповідача). Без встановлення таких обставин неможливо дійти однозначного висновку про те, що позивач не надавав послуг з централізованого опалення квартири відповідача.

Відповідач була власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та споживачем послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, що надаються Товариством. На її ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , відповідно до якого ведеться облік розрахунків.

Відповідно до норм ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Закон України «Про теплопостачання» передбачає, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Враховуючи наведене, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.

В опалювальних сезонах 2018-2019 позивачем здійснювалось постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 за період з 01.01.2019 по 01.12.2019 на суму, яка складає 12 953,12 грн, за яку відповідачка не сплатила, чим саме не виконала свої зобов`язання.

Доказом постачання теплової енергії на об`єкт споживача є наряд на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону, який видається виконавцями послуг, як зазначено в рішенні виконавчого комітету ММР.

Так, на початку опалювального сезону після зниження середньодобової температури зовнішнього повітря до +8Со і нижче, на виконання рішення виконавчого комітету ММР № 1053 від 05.11.2018; № 271 від 05.04.2019 було розпочато опалювальний сезон та підписано наряди, що свідчать про підключення до системи опалення.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За період з 01.01.2019 по 01.12.2019 відповідачці нараховано борг за послуги теплопостачання - 12 953,12 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, виходячи з встановлених обставин та враховуючи наведену норму, позивачем правомірно за період з 01.01.2019 по 01.12.2019 нараховано відповідачці 258,44 грн - три відсотки річних, 211,28 грн - суму, на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо застосування строків спеціальної позовної давності до вимог про стягнення про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові № 127/15672/16 від 08.11.2019.

ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 21.01.2022, заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК України обрахована з 01.02.2019, тому трирічний строк позовної давності не сплив.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачі на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3 , про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію в сумі 12 953,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 211,28 грн інфляційні витрати, 258,44 грн три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль», , місцезнаходження: м. Миколаїв, Каботажний спуск, буд. №18.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Повне заочне рішення складено 17 вересня 2024 року.

Суддя З.М. Сухаревич