Провадження № 2/686/5887/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Дем`янова Ю.М.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Л.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду 08.08.2024 надійшла позовна заява від ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданого позову ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зазначено про те, що 10.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № Р25.00212.005231167, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13752,00 грн строком до 10.05.2021 із застосуванням процентної ставки 10 % річних, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами та платою за кредитне обслуговування згідно з умовами цього Договору.

Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 13752,00 грн в строки визначені умовами Договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у останнього перед кредитором утворилась заборгованість у розмірі 18636,23 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 8411,23 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2614,75 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 7610,25 грн.

Також, 19.09.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № Z75.00212.005715379, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 10 200,00 грн строком до 19.03.2022 із застосуванням процентної ставки 9,99 % річних, а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути й разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 10200,00 грн. в строки визначені умовами Договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у останнього перед кредитором утворилась заборгованість у розмірі 20 903,39 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 8041,31 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2538,21 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 10323,87 грн.

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

Окрім того, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

За таких обставин до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023, відповідно до договору факторингу № 12/90, перейшло право за кредитними Договорами № Р25.00212.005231167 від 10.05.2019 та № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Заборгованість ОСОБА_1 за вказаними договорами станом на дату подання позовної заяви залишається непогашеною, тому позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та стягнути з відповідача на його користь утворену суму заборгованості разом із понесеними судовими витратами.

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позову просив суд розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримав, у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтвердив факт отримання кредиту у АТ «Ідея Банк» та вказав, що намагався виконувати взяті на себе зобов`язання, однак внаслідок скрутного матеріального становища не зміг виплатити суму кредиту із відсотками за користування. Проти нарахування комісій заперечив, а також просив суд зменшити витрати на правничу допомогу, оскільки, на думку відповідача, сума у 14 000 грн є необґрунтованою та непосильною для відповідача.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.

Заяви та клопотання у проміжок між судовими засіданнями від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 10.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № Р25.00212.005231167.

Відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 13752,00 грн (п. 1.2. Договору) строком на 24 місяці (п. 1.4. Договору) із встановленою датою повернення кредиту 10.05.2021 (п. 1.6. Договору) та застосуванням змінної процентної ставки 10 % річних (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.7. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на особистий рахунок позичальника, відкритий в АТ «Ідея Банк».

Окрім того, п. 1.5. Договору визначено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена окрема плата.

Розмір такої плати встановлено у п. 2 Паспорту споживчого кредиту до Договору кредиту № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021, що складає 1.70% щомісячно від початкової суми кредиту.

Кредитний договір № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021 та Паспорт споживчого кредиту до нього з аналогічними умовами підписано ОСОБА_1 шляхом накладення власноручного підпису, що свідчить про його ознайомлення з умовами кредитування в АТ «Ідея Банк» та їх погодження.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021 виконав у повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту АТ «Ідея Банк» від 10.05.2019.

Вказані кредитні кошти перебували у користування ОСОБА_1 , про що свідчить виписка по рахунку останнього за період з 10.05.2019 по 12.05.2020.

Разом з тим, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього, як вбачається із наданого первісним кредитором довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021, перед кредитором утворилась заборгованість у розмірі 18636,23 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 8411,23 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2614,75 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 7610,25 грн.

Окрім того, судом встановлено, що 19.09.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № Z75.00212.005715379.

Відповідно до умов вказаного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 10200,00 грн (п. 1.2. Договору) строком на 30 місяців (п. 1.4. Договору) із встановленою датою повернення кредиту 19.03.2022 (п. 1.6. Договору) та застосуванням змінної процентної ставки 9,99 % річних (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.7. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на особистий рахунок позичальника, відкритий в АТ «Ідея Банк».

Окрім того, п. 1.5. Договору визначено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена окрема плата.

Розмір такої плати встановлено у п. 2 Паспорту споживчого кредиту до Договору кредиту № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021, що складає 2,81 % щомісячно від початкової суми кредиту.

Кредитний договір № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019 та Паспорт споживчого кредиту до нього з аналогічними умовами підписано ОСОБА_1 шляхом накладення власноручного підпису, що свідчить про його ознайомлення з умовами кредитування в АТ «Ідея Банк» та їх погодження.

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019 виконав в повному обсязі та надав відповідачу обумовлені кредитні кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту АТ «Ідея Банк» від 19.09.2019.

Вказані кредитні кошти перебували у користування ОСОБА_1 , про що свідчить виписка по рахунку останнього за період з 19.09.2019 по 19.05.2020.

Разом з тим, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього, як вбачається із наданого первісним кредитором довідки-розрахунку заборгованості за Кредитним договором № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019, перед кредитором утворилась заборгованість у розмірі 20903,39 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 8041,31 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2538,21 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 10323,87 грн.

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу.

Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору (п. 2.2. Договору).

На підтвердження здійснення переуступки права вимоги за вказаним договором факторингу позивачем до матеріалів справи долучено друкований Реєстр боржників до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, згідно якого ТОВ «Оптіма Факторинг» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019 на загальну суму 20903,39 грн та за Кредитним договором № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021 на загальну суму 18636,23 грн.

Факт укладення вказаного договору факторингу підтверджується, також, платіжною інструкцією № 45 від 20.12.2023 та платіжною інструкцією № 611 від 17.10.2023.

В подальшому, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді.

На підтвердження здійснення переуступки права вимоги за вказаним договором факторингу позивачем до матеріалів справи долучено друкований Реєстр боржників до договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, згідно якого ТОВ «ФК «Профіт Капітал» отримало право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019 на загальну суму 20903,39 грн та за Кредитним договором № Р25.00212.005231167 від 10.05.2021 на загальну суму 18636,23 грн.

Факт укладення вказаного договору факторингу підтверджується, також, платіжною інструкцією № 376 від 26.12.2023.

Відтак, судом встановлено, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу № 12/90 перейшло право вимоги за кредитними Договорами № Р25.00212.005231167 від 10.05.2019 та № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 на загальну суму 39539,62 грн.

На час розгляду справи в суді вказана сума заборгованості залишається несплаченою відповідачем.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 10.05.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № Р25.00212.005231167 за яким відповідач отримав у користування кредитні кошти, які перебували у його користуванні, що підтверджується долученою до матеріалів випискою по рахунку відповідача та поясненнями самого відповідача, наданими у судовому засіданні.

Проте, у зв`язку із несплатою останнім основної суми боргу та процентів за користування кредитними коштами, у ОСОБА_1 перед позивачем, що отримав право вимоги внаслідок укладення договору факторингу, утворилась заборгованість, що, як вбачається із складеного первісним кредитором розрахунку заборгованості, складає 18636,23 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 8411,23 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2614,75 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 7610,25 грн.

При цьому, суд зауважує, що розміри оплат відповідача згідно із квитанціями, що були долучені відповідачем до матеріалів справи на підтвердження здійснення оплати за кредитним договором № Р25.00212.005231167, враховано первісним кредитором при складанні розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором.

Окрім того, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 19.09.2019 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № Z75.00212.005715379 за яким відповідач отримав у користування кредитні кошти, які перебували у його користуванні, що підтверджується долученою до матеріалів випискою по рахунку відповідача та поясненнями самого відповідача, наданими у судовому засіданні.

Проте, у зв`язку із несплатою останнім основної суми боргу та процентів за користування кредитними коштами, у ОСОБА_1 перед позивачем, що отримав право вимоги внаслідок укладення договору факторингу, утворилась заборгованість, що, як вбачається із складеного первісним кредитором розрахунку заборгованості, складає 20903,39 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом - 8041,31 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2538,21 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими комісіями - 10323,87 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що розміри оплат відповідача згідно із квитанціями, що були долучені відповідачем до матеріалів справи на підтвердження здійснення оплати за кредитними договорами № Р25.00212.005231167 та № Z75.00212.005715379 враховано первісним кредитором при складанні розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором.

Суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Зазначений висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 298/825/15-ц, від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Тобто, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.

Відтак, перед судом позивачем належними та допустимими доказами доведено факт надання відповідачу кредитних коштів та погодження останнім умов кредитування у АТ «Ідея Банк» в частині оплатності кредитного договору та відповідного стягнення процентів за користування кредитними коштами, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Разом з тим, щодо вимоги позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Вказана позиція послідовно підтримана у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Згідно змісту зазначеної постанови якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

Суд сприймає умови кредитних договорів № Р25.00212.005231167 від 10.05.2019 та № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019, укладених між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 в частині стягнення щомісячних комісійних платежів у розмірі 1,70 % та 2,81 % відповідно, як такі що є несправедливі по відношенню до позичальника та спрямовані на погіршення його становища усупереч приписам чинного законодавства, а тому указані платежі не підлягають до включення до загальної суми заборгованості за згаданими кредитними договорами. Відтак, слід відмовити у задоволенні позову у цій частині.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що поданий ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача в порядку переуступки права вимоги належить стягнути заборгованість за кредитним договором № Р25.00212.005231167 від 10.05.2019 у сумі 11025,98 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом - 8411,23 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2614,75 грн.; та за кредитним договором № Z75.00212.005715379 від 19.09.2019 у сумі 10579,52 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 8041,31 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 2538,21 грн.

Розподіл судових витрату справі.

Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правову допомогу у розмірі 14000 грн та судового збору у розмірі 3028 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .

До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).

Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 28092021-1 про надання правової допомоги від 28.09.2021 між ТОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правовий Діалог»; Додаткову угоду від 23.05.2024 до Договору № 28092021-1 про надання правової допомоги від 28.09.2021 із розміром винагороди адвокатського об`єднання та характеристикою послуг, що надаються; Форму акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором № 28092021-1 про надання правової допомоги від 28.09.2021 та сам Акт прийому-передачі від 12.06.2024 № 1 наданої правової допомоги, згідно якого АО «Правовий Діалог» надано правову допомогу у справі ОСОБА_1 на загальну суму 14000 грн; платіжну інструкцію № 760 від 13.06.2024 на підтвердження здійснення оплати за Договором № 28092021-1 про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, а також того, що позов було задоволено частково та клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат, заявлених до відшкодування, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідачки понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Оскільки позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 задоволено частково, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 1654,58 грн із розрахунку: 21605,50*3028,00/39539,62.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» () заборгованість у сумі 21605,50 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» () витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» () судовий збір у сумі 1654,58 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , адреса: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.11.2024.

Суддя Юрій ДЕМ`ЯНОВ