Провадження № 4-с/761/98/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря Лишняк А.О.,

від скаржника: представник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування постанови, орган державної виконавчої служби: старший державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Молотилова В.В., стягувач: ОСОБА_3 ,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Скаржник просить суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Молотилової В.В. щодо неналежного повідомлення про відкриття виконавчого провадження та несвоєчасного направлення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 від 06.12.2023 та скасувати зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2024 року скаргу прийнято до свого провадження, призначено судове засідання.

Скарга обґрунтована тим, що у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 761/17579/22, виданого 13.11.2023 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення заборгованості у розмірі 30118, 36 грн. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Молотилової В.В. від 06.12.2023 на підставі виконавчого листа та заяви про примусове виконання відкрито вказане виконавче провадження про стягнення заборгованості у розмірі 30118,36 грн. В порушення ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про відкриття виконавчого провадження. Про наявність виконавчого провадження ОСОБА_2 стало відомо тільки після стягнення коштів з її банківської карти в кінці грудня 2023 року, після чого, вона негайно звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва і дізналась також про саме судове провадження. Копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2023 ВП НОМЕР_1, представником ОСОБА_2 за довіреністю від 09.01.2024 року, отримано рекомендованим поштовим відправленням тільки 14.02.2024 року. За таких обставин, старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києв) Молотиловою В.В. не було дотримано вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», тобто не було повідомлено боржника про відкриття виконавчого провадження. Вважаю вищезазначені дії державного виконавця такими, що порушують права ОСОБА_2 та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Від ОСОБА_3 до суду надійшли письмові заперечення на скаргу, в яких він просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що державним виконавцем було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується супровідним листом у матеріалах виконавчого провадження.

Від державного виконавця до суду надійшли письмові пояснення, в яких державним виконавцем у відповідності до вимог Закону направлено на адресу боржника постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

В судовому засіданні, яке відбулось 02.05.2024 року, представник скаржника підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити з підстав викладених у скарзі.

В судове засідання, яке відбулось 02.05.2024 року, стягувач не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином.

В судове засідання, яке відбулось 02.05.2024 року, державний виконавець не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд скарги у його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 761/17579/22, виданого 13.11.2023 року Шевченківським районним судом м.Києва, про стягнення заборгованості у розмірі 30118,36 грн.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) Молотилової В.В. від 06.12.2023 на підставі виконавчого листа та заяви про примусове виконання відкрито вказане виконавче провадження про стягнення заборгованості у розмірі 30118,36 грн.

Як вбачається із копії списку згрупованих відправлень, постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена державним виконавцем 06.02.2024 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII, ст. 448 ЦПК України).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1404 у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Принцип обов`язковості судового рішення, закріплений на конституційному рівні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України), набуває свого втілення у судоустрійному і процесуальному законодавстві. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судове рішення, яким закінчується розгляд справи, є найважливішим актом судової влади.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення» воно покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Судове рішення ухвалюється іменем України незалежно від того, до якого рівня судової системи або юрисдикції належить суд і в якому складі суддів (одноособово чи колегіально) розглянуто справу; саме в ньому підбивається підсумок судового розгляду.

Принцип обов`язковості судових рішень, що набрали законної сили, надає їм властивості закону по справі, у якій вони постановлені. Тому, вони є обов`язковими для виконання на території України всіма фізичними і юридичними особами, яких ці рішення стосуються. Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (надалі Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність держаного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження, заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону України «Про виконавче провадження»), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 26 Закону №1404 передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною першою статті 28 Закону №1404 визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно частини першої статті 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження державним виконавцем доводяться до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Дослідивши копії виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що державний виконавець направив боржнику - ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, яка зазначена у виконавчому листі Шевченківського районного суду м.Києва від 25.09.2023 у справі №761/17579/22, виданий 13.11.2023 року, яка є належною для повідомлення, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим, відсутні підстави для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо неналежного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що при прийнятті спірної постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець діяв у спосіб визначений чинним законодавством, а тому відсутні підстави для скасування спірної постанови. Також, суд звертає увагу, що відповідно до наділених ч. 2 ст. 451 ЦПК України повноважень, у суду відсутні законні підстави для скасування постанов державного виконавця.

Проте, з огляду на те, що державним виконавцем пропущено строк, визначений ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», для направлення сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження, суд вбачає законні підстави для визнання неправомірними дії державного виконавця щодо несвоєчасного направлення постави про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 06.12.2023.

В той же час, невчасне направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику, не несе за собою наслідків визнання постанови протиправною та скасування її, а тому доводи скарги в іншій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Керуючись ст. ст. 260, 353-355, 447-453 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Молотилової В.В. щодо несвоєчасного направлення постави про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 06.12.2023.

В іншій частині скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: