справа № 179/425/24
провадження № 2-з/179/18/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

02 травня 2024 року смт.Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Чорна А.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Муха Сергій Сергійович, діючи в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, відповідно до якого просить суд:

- накласти арешт на автомобіль марки Nissan X-Trail, 2020 року випуску, об`єм двигуна 1997 см.куб., VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;

- накласти арешт на транспортний засіб (причеп) марки КРД 050100, 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 ;

- заборонити ОСОБА_2 , а також будь-яким третім особам користуватися автомобілем марки NissanX-Trail, 2020 року випуску, об`єм двигуна - 1997 см.куб., VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортним засобом (причепом) марки КРД 050100, 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 .

В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що ним було подано зустрічний позов про поділ майна подружжя. Автомобіль марки NissanX-Trail, 2020 року випуску, об`єм двигуна - 1997 см.куб., VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб (причеп) марки КРД 050100, 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 зареєстровані за ОСОБА_2 . Транспортні засоби було передано в ЗСУ, однак ОСОБА_1 ніколи не надавала згоди на передачу автомобіля та будь-якого майна іншим особам, а вказане у заяві майно є предметом судового розгляду про поділ майна подружжя. Заборона на користування вказаним майном є необхідним та співмірним заходом забезпечення позову, оскільки в України введено воєнний стан та ОСОБА_2 автомобіль використовує під час проходження служби у військовій частині у м. Харкові, про що надав суду відповідні документи. З огляду на те, що місце служби ОСОБА_2 знаходиться у м.Харкові, яке постійно знаходиться під масованими авіаційними обстрілами російської федерації, невжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони користування вказаним майном може призвести до втрати такого майна у майбутньому.

Заявник вважає, що заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки їх невжиття може унеможливити ефективний захист її оспорюваних прав.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, що означає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт,чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладання арешту, позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір про поділ майна подружжя.

01.03.2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, згідно якого просить суд визнати домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з будинку, господарських будівель, споруд, загальною площею (кв.м.): 77,13, житловою площею (кв.м.): 47,03, площею земельної ділянки (кв.м.): 336,33 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_2 право власності на частину домоволодіння. Визнати за ОСОБА_2 право власності на товари і техніку: трактор МТЗ 892 «Беларус», сівалку УПС-8, культиватор прокосний, плуг трьох корпусний, культиватор прополочний восьмирядовий, борона дискова «Велес-Агро», оприскувач навісний, вологомір «Wile» для вимірювання вологи зерна, оприскувач навісний акумуляторний «ForteCL», пластикову бочку, дрібний інструмент. Визнати право власності ОСОБА_2 на частину врожаю насіння соняшника.

Ухвалою суду від 12.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

17.04.2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, згідно якої ОСОБА_1 просить суд визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на наступне майно: холодильник «Snaige», кухонну витяжку, газову варильну поверхню, електричну духову шафу, телевізор «Toshiba», телевізор «Samsung», трактор Беларус-892, сівалку УПС-8, культиватор прополочний восьмирядовий, плуг трьох корпусний, борона дискова «Велес-Агро», подрібнювач корму, генератор бензиновий «Hyundai-2500F», мийку високого тиску «KarcherK3 PowerControl», вологомір «Wile» для вимірювання вологи зерна, оприскувач навісний акумуляторний «ForteCL», бетонозмішувач, насос ДП, пластикову бочку «Єврокуб» для дизельного пального, дизельне пальне.

01.05.2024 року до суду надійшла заява про забезпечення позову по зустрічній позовній заяві.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Арешт майна є крайнім заходом забезпечення позову, який полягає у проведенні опису майна, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Арешт майна передбачає фактичну заборону власникові володіти, користуватися або розпоряджатися належним на праві власності майном, оскільки направлений на суттєве обмеження його прав, як власника майна.

Таким чином, обираючи спосіб забезпечення позову у вигляді арешту, суд має брати до уваги, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби, обмеженні права користування майном.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви предметом позову є визнання в порядку поділу майна подружжя права власності за ОСОБА_1 , зокрема, на холодильник «Snaige», кухонну витяжку, газову варильну поверхню, електричну духову шафу, телевізор «Toshiba», телевізор «Samsung», трактор Беларус-892, сівалку УПС-8, культиватор прополочний восьмирядовий, плуг трьох корпусний, борона дискова «Велес-Агро», подрібнювач корму, генератор бензиновий «Hyundai-2500F», мийку високого тиску «KarcherK3 PowerControl», вологомір «Wile» для вимірювання вологи зерна, оприскувач навісний акумуляторний «ForteCL», бетонозмішувач, насос ДП, пластикову бочку «Єврокуб» для дизельного пального, дизельне пальне.

Таким чином, автомобіль марки NissanX-Trail, 2020 року випуску, об`єм двигуна 1997 см.куб., VIN-код НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та транспортний засіб (причеп) марки КРД 050100, 2007 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 не є предметом позову зустрічної позовної заяви.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що заходи забезпечення позову заявника не узгоджуються з предметом та підставами зустрічного позову, та заявником не доведено зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Крім того, згідно матеріалів справи вбачається, що на автомобіль марки NissanX-Trail, державний номерний знак НОМЕР_2 , командиром військової частини надано дозвіл на використання його під час виконання обов`язків військової служби.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, накладання арешту на транспортний засіб та заборона користування автомобілем буде порушувати права військової частини.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви про забезпечення позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Чорна