Справа № 641/3376/23
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі -Мордухович К.Г.,

14 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку в процесі розгляду справи уточнив, до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі КП «ХТМ»), в якій просить зобов`язати відповідача провести зарахування однорідних грошових вимог на суму 25 704,80 грн. зі списанням вищезазначеної суми з особового рахунку НОМЕР_1 .
Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16 червня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.
14.09.2023 до суду надійшли письмові пояснення відповідача у справі, в яких представник просив відмовити в задоволенні позову. Посилався на те, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання позову позивачем, тобто наявність заборгованості. Так, з 18.12.2017 року позивач є власником квартири АДРЕСА_2 , з цього часу він вступив в договірні відносини з відповідачем. Посилався на те, що Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 у період з 12.03.2020 по 22.05.2020 встановлено карантин на всій території України, строк дії якого був неодноразово продовжений, в тому числі до 30.06.2023 року. Враховуючи, що строк позовної давності за період з 11.03.2017 року закінчувався 11.03.2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30.06.2023, а під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, тобто період заборгованості з 12.03.2017 по квітень 2023 не входить в строк позовної давності. Тому, позовні вимоги в частині визнання безпідставного боргу в зв`язку з застосуванням строку позовної давності є необґрунтовані та незаконні. Зарахування передбачене ст. 601 ЦК України здійснюється за умови наявності однорідних вимог, що в даному випадку не може бути виконано, так як за своєю правовою природою зобов`язання є різними та не можуть припинятися шляхом їх зарахування, так як між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань за ним, а саме позивач вважає суму боргу за спожиту послугу теплопостачання по квартирі АДРЕСА_2 поза межами строку позовної давності безпідставною.
Ухвалою суду від 25.01.2024 закрито підготовче провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача КП «ХТМ» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108064380 від 18.12.2017 року, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 173 від 18.12.2017 року, посвідченого ПН ХМНО Уваровою А.В.
Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.10.2018, яке залишено в силі постановою Харківського апеляційного суду від 31.01.2019 позов ОСОБА_2 до КП « Харківські теплові мережі» про повернення в натурі безпідставно набутого майна задоволено частково.Зобов`язано КП « Харківські теплові мережі» повернути ОСОБА_2 суму помилково сплачених грошових коштів в розмірі 25 000 ( двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп., шляхом перерахування їх на картковий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_2 у АТ КБ « ПриватБанк» МФО 305299, код ЄДРПОУ -14360570. Стягнуто з КП « Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

01 грудня 2020 року ОСОБА_2 (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій) укладено договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до п. 1 якого цедент відступає цесіонарію, а цесіонарій набуває право вимоги належне цедентові, і стає кредитором за рішенням Комінтерновського районного суду м. Харкова по справі № 641/4441/18-ц від 10 жовтня 2018 року по відношенню до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення грошових коштів у розмірі 25704,80 грн (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 2 вказаного договору цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання таких зобов`язань: сплати боржником грошових коштів на загальну суму 25704,80 грн.

До цесіонарія переходить вищезазначене право вимоги цедента в обсязі та на умовах, що існували на момент набуття чинності рішенням суду, зазначеним в ч. 1 цього договору (набуло чинності 31 січня 2019 року). До цесіонарія переходять усі права, які забезпечують виконання зобов`язань боржника (п.п. 3, 7 договору).

Згідно п. 9 зазначеного договору цедент зобов`язаний письмово повідомити божника про відступлення права вимоги протягом 90 календарних днів з дня набуття чинності цим договором.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 29.04.2021 у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відступлення права вимоги відмовлено. Рішення набрало законної сили.

За доводами позивача в позовній заяві, відбулася заміна стягувача на виконання рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 10.10.2018 на ОСОБА_1 .

Посилання позивача на ст. 601 ЦК України є безпідставними, враховуючи наступне.

За правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги - це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї із сторін, згідно з вимогами ст. 601 ЦК України.

Однак, якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутись за захистом своїх охоронюваних законом прав з позовом до суду про визнання її недійсною, з урахування ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтею 202ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Отже вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Таким чином, важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог - є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 викладено правову позицію, відповідно до якої предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівняльних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав припинення зобов`язання ОСОБА_1 щодо сплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води на підставі ст. 601 ЦК України, зарахуванням однорідних грошових вимог, оскільки за своєю правовою природою зобов`язання є різними та не можуть припинятися шляхом їх зарахування, так як між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань за позивачем, а саме позивач вважає суму боргу за спожиту послугу теплопостачання по квартирі АДРЕСА_2 поза межами строку позовної давності, тобто відносини носять оспорюваний характер, а наявність заперечень про зарахування, виключає проведення зарахування у добровільному порядку (аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 24.01.2018 по справі N 908/3039/16, від 05.04.2018 по справі N 910/13205/17, від 25.04.2018 по справі N 910/6781/17, від 25.07.2018 по справі N 916/4933/15, від 22.08.2018 по справі N 910/21652/17, від 11.09.2018 по справі N 910/21648/17, від 11.10.2018 по справі N 910/23246/17 (в даній постанові застосовано термін прозорість вимог), від 13.11.2018 по справі N 914/163/14, від 02.04.2019 по справі N 918/539/18).

Тому суду не знаходить підстав для встановлення відсутності обов`язку позивача перед відповідачем та застосування вимог ст. 601 ЦК України в даних правовідносинах між сторонами.

Також, судом враховано, що відбувалася заміна стягувача по виконанню рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 року, що не позбавляє позивача ОСОБА_1 отримати суму в порядку примусового виконання в ДВС, і дані обставини також свідчать про відсутність однорідних зустрічних вимог та їх природу, що позбавляє застосуванню ст. 601 ЦК України.

Таким чином, враховуючи усе наведене, встановлені судом обставини та оцінивши наявні в справі докази, суд вважає заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, не доведеними належними і допустимими доказами, та спростовані відповідачем, а відтак суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2-4, 12, 13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м.Харків, вул..Мефодіївська, 11) про зобов`язання провести зарахування однорідних грошових вимог на суму 25704,80 грн зі списанням цієї суми з особового рахунку НОМЕР_1 відмовити.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: