Справа №611/895/24
Провадження №2/611/305/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Барвінкове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

26 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, з діагнозом «Двобічний гонартроз 4-ст. Стійкий больовий синдром. комбінована контрактура колінних суглобів. Порушення функції опори та ходьби. Стан після ендопротезування правого колінного суглоба 2018 року». Вказана хвороба потребує цілодобово послуг доглядальниці, вартість яких складає 5000,00 грн на місяць. В той же час єдиним доходом позивача є його пенсія в розмірі 5756,29 грн. При цьому прожитковий мінімум в Україні на 2024 рік для осіб, що втратили працездатність складає 2361,00 грн. Позивач має двох повнолітніх дітей. Син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає в м.Харкові, працює Старшим інспектором Головного управління Національної поліції в Харківській області, має середній місячний дохід близько 55 000 грн. Донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає в Канаді, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З урахуванням ст.ст.202, 203, 205, 206 СК України, враховуючи наявність достатнього доходу у відповідача, наявність у доньки позивача на утриманні трьох неповнолітніх дітей та її постійне проживання в Канаді за межами юрисдикції міжнародних угод, що регулюють стягнення аліментів, очевидним є висновок, що кошти на утримання позивача, який є інвалідом ІІ-ої групи, не можуть бути стягнуті з доньки, але можуть і повинні бути покладені на відповідача по справі, простить стягнути з ОСОБА_3 5000 грн. аліментів щомісяця довічно та 5000 грн. щомісяця протягом трьох років на покриття додаткових витрат, пов`язаних з доглядом за батьком.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При цьому суд, розглядаючи справу, враховує особливість спірних правовідносин, які виникли між сторонами та керуючись основними засадами судочинства, відповідно спрямовує хід судового процесу.

Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 15 ЦК України надає особі право на захист свого цивільного права в разі його порушення, оспорювання або невизнання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є інвалідом ІІ-ої групи, з діагнозом «Двобічний гонартроз 4-ст. Стійкий больовий синдром. комбінована контрактура колінних суглобів. Порушення функції опори та ходьби. Стан після ендопротезування правого колінного суглоба 2018 року», відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ; копії довідки серія 12-ААА976511; копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №93662 за 2018 рік; копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №93662 за 2019 рік.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 30 листопада 1978 року Барвінківським районним відділом РАЦС, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що донька позивача ОСОБА_4 мешкає в Канаді, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено відповідними копіями свідоцтв про народження та дозволу на проживання.

ОСОБА_3 працевлаштований, працює старшим інспектором Головного управління Національної поліції в Харківській області, має середній місячний дохід більше 50 000 грн., що підтверджено довідкою про доходи, виданою 20 лютого 2024 року УФЗБО ГУНП в Харківській області.

Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно зі ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 21 роз`яснив, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги».

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що відповідач визнав позовні вимоги, про що надав заяву. Матеріали справи містять докази, що крім відповідача, позивач не має близьких родичів, які мають можливість надавати йому матеріальну допомогу.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що оскільки під час судового розгляду, вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а тому такі вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 5000,00 (п`ять тисяч) грн аліментів щомісяця довічно та 5000,00 (п`ять тисяч) грн щомісяця протягом трьох років на покриття додаткових витрат, пов`язаних з доглядом за батьком.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 11 листопада 2024 року.

Суддя Ю.А. Коптєв