Справа № 212/2514/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді: Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Голуб О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 284 000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В обґрунтування позову вказує, що позивач працював з 26.07.1994 по 30.08.2000 слюсарем (черговий з ремонту устаткування) в ШБУ ВАТ «Суха Балка», з 30.08.2000 по 27.07.2022 - гірником очисного вибою на ш. «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» у шкідливих умовах праці 21 рік 10 місяців. 20 липня 2023 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини ОСОБА_1 було встановлене професійне захворювання:

Радикулопатія попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів. (ПФ другого ступеня);

Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеню), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеню), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях;

Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії. (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група «В». ЛН першого-другого ступеню.

По факту професійного захворювання було проведене розслідування, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09 серпня 2023 року.

За висновком МСЕК від 05 жовтня 2023 року позивачу було встановлено первинно 65% втрати професійної працездатності за захворюванням - ХОЗЛ - 15%, радикулопатія - 35%, вібраційна хвороба - 15% безстроково з 11 вересня 2023 року. За висновком МСЕК від 05 жовтня 2023 року позивачу було встановлено первинно третю група інвалідності безстроково з 11 вересня 2023 року. Згідно рекомендацій МСЕК ОСОБА_1 потребє медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення, протипоказане важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах виробничого пилу та в умовах вібрації.

Причиною професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: Важкість праці: вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 0.6-1,9 дБ перевищував допустимий рівень; Робоча поза - перебування в незручній позі 45% зміни при допустимому до 25%, вимушена - 15% тривалості зміни при допустимій до 10%, кількість нахилу тулуба 212 при допустимих 100; Аерозоль переважно фіброгенної дії концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,8 рази перевищує ГДК: 3,6мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3.

Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Ювілейна» підземним гірником очисного забою з 30.08.2000 по 17.07.2022, виконував роботи з випуску і ліквідації зависань руди в вертикальних виробках, доставку руди скреперними лебідками в рудоспуск. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. При цьому, внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, які мали місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, підпадав під вплив підвищених показників локальної вібрації та підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Оскільки професійне захворювання у позивача виникло внаслідок порушення керівництвом підприємства норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцями, які не створили безпечних умов праці.

У зв`язку з професійним захворюванням у позивача змінився образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває приступоподібний сухий кашель, періодичні приступи задухи, запаморочення, загальну слабкість, швидку втомлюваність, сухий кашель, біль у поперековому відділі хребта з іррадіацією в нижні кінцівки, більше в праву, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук. Такий стан не дає можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Позивач став уникати зустрічей з друзями, знайомими у зв`язку з тим , що у нього виникають напади задухи та сухий кашель і це привертає увагу оточуючих, виникає почуття незручності та невпевненості в собі, а постійні розпитування знайомих про стан здоров`я викликає душевні страждання та душевний біль. За станом здоров`я ОСОБА_1 не може тривалий час знаходитися за кермом, відчуває сильну біль у суглобах, що небезпечно для водія, через що вимушений використовувати громадський транспорт, в якому через задуху в позивача виникає приступ кашлю, не вистачає повітря. Незважаючи на лікування, стан здоров?я позивача ніколи не покращується, що призводить його до депресії, він відчуває невпевненість у своєму майбутньому. В зв`язку з хворобою ОСОБА_1 багато часу проводить у лікарнях, під час лікування переносить біль, приймає велику кількість ліків. У зв`язку з викладеним, позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

10 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ПрАТ «Суха Балка». У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, робота на підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунення яких неможливе з об`єктивних причин, при укладанні трудового договору, позивач був ознайомлений з наявністю небезпечних та шкідливих умов праці та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, відповідач, в свою чергу, застосовував заходи щодо полегшення і оздоровлення умов праці працівників шляхом впровадження прогресивних технологій, досягнень науки і техніки, засобів механізації та автоматизації виробництва, позитивного досвіду охорони праці. Представник відповідача вказав, що ймовірною причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, факт завдання позивачу моральної шкоди є недоведеним, а розмір грошових коштів, про стягнення якого ставиться питання в позові в будь-якому випадку не відповідає вимогам розумності та справедливості, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Суха Балка». Виконуючи трудові обов`язки на вказаному підприємстві в період з 26.07.1994 по 27.07.2022, підпадав під вплив на організм шкідливих виробничих факторів, що призвели до виникнення у позивача професійних захворювань: «Радикулопатія попереково-крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів. (ПФ другого ступеня); Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеню), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ другого ступеню), остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях; Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії. (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група «В». ЛН першого-другого ступеню», що підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10 серпня 2023 року.

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 від 10 серпня 2023 року, причиною виникнення професійного захворювання у позивача було визнано: Важкість праці: робоча поза - перебування в незручній позі 45% зміни при допустимому до 25%, вимушена - 15% тривалості зміни при допустимій до 10%, кількість нахилу тулуба 212 при допустимих 100; вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 0.6-1,9 дБ перевищував допустимий рівень; Аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1,8 рази перевищує ГДК: 3,6мг/м3 при ГДК 2,0мг/м3.

За висновком МСЕК від 05 жовтня 2023 року позивачу було встановлено первинно 65% втрати професійної працездатності за захворюванням - ХОЗЛ - 15%, радикулопатія - 35%, вібраційна хвороба - 15% безстроково з 11 вересня 2023 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААА № 129739. За висновком МСЕК від 05 жовтня 2023 року позивачу було встановлено первинно третю група інвалідності безстроково з 11 вересня 2023 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 187268. Згідно рекомендацій МСЕК, ОСОБА_1 потребує медикаментозного лікування та забезпечення виробами медичного призначення, протипоказане важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, праця в умовах виробничого пилу та в умовах вібрації.

Згідно відомостей з медичної документації, що наявна в матеріалах справи вбачається, що позивач проходив лікування у зв`язку з професійними захворюваннями, наслідком яких являються больові відчуття та порушення функцій організму.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Закону України «Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити безпечні умови праці.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 №20рп-08 по справі № 1-32/2008 встановлено, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

У п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У відповідності до ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-XII державна політика в області охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення незалежних, безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року з питання відшкодування моральної шкоди безпосередньо роботодавцем, у абзаці 9-му пункту 5-го встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до статті 153 КЗпП України з забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отриманого внаслідок умов праці під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, суд вважає, що спричинена моральна шкода підлягає компенсації.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 №1-рп/2004 передбачено: «4.1. Відповідно до статей 23,1167 Цивільного кодексу України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання..».

Визначене спростовує твердження відповідача про відсутність доведення позивачем наявності моральних страждань. Оскільки, наявність фізичних страждань і викликає моральні страждання, адже фізичний біль неможливо переносити без душевного болю - це є аксіоматична парадигма людського життя і не потребує якогось казуістичного опосередкованого доведення, на якому наполягав представник відповідача. На спростування доводів представника відповідача, матеріали справи переконливо доводять стан залежності позивача від отриманого професійного захворювання, та на сьогоднішній день є даність, яка формує його сприйняття оточуючого світу, перетворюючись на справжню муку.

Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, оскільки такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються вищенаведеними висновками суду. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПрАТ "Суха Балка" повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення наведені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 з подальшими змінами, й приймає до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням, час протягом якого позивач працював у відповідача на посаді пов`язаної з виникненням професійного захворювання, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, істотність вимушених негативних змін в його житті, ступінь втрати ним професійної працездатності, безстроковість даних негативних змін, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 250 000,00 гривень, що буде достатнім для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2500,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.237-1, ст. 153 КЗпП України, ст. ст. 12, 141, 206, 247, 258,259, 264, 265, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю батька на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 250 000,00 гривень (двісті п`ятдесят тисяч гривень) без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 2500,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України,датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», , юридична адреса: 50029, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 5.

Повне судове рішення складено та підписано 06 травня 2024 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт