Справа № 758/5597/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Захарчук С. С. ,

за участю секретаря - Бублик А. О.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 звернулися до суду з заявами про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою.

Відповідно до договору від 25.12.2018, укладеного між адвокатом Поліщуком С.В. та ОСОБА_3 , останній було надано правничу допомогу у зв`язку з розглядом зазначеної справи.

Згідно з актом здачі-приймання фактично наданих правових послуг від 15.12.2023 на виконання Договору від 25.12.2018 витрати на правову допомогу складають 15 000 грн.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №ДП-3/08-23 від 03.08.2023, укладеного між адвокатом Лебединською Н.С. та ОСОБА_7 , останній було надано правничу допомогу у зв`язку з розглядом зазначеної справи.

Згідно з розрахунком вартості правової допомоги від 15.12.2023 на виконання Договору від 25.12.2018 витрати на правову допомогу складають 15 000 грн.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №ДП-07/07 від 07.07.2019, укладеного між адвокатом Лебединським Г.І. та ОСОБА_3 , останній було надано правничу допомогу у зв`язку з розглядом зазначеної справи.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 27.09.2021 витрати на правову допомогу складають 60 000 грн.

Посилаючись на те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою залишено без розгляду, просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати на правову допомогу, у зв`язку з необґрунтованістю дії позивача.

У запереченнях проти розподілу судових витрат позивач зазначав, що відповідачами не наведено обґрунтування витрат на правову допомогу, як не надано належних доказів щодо сум та обсягу наданих послуг.

Крім того, відповідачами не визначено, в чому полягає необґрунтованість його дій як позивача.

У судовому засідання представник позивача просила відмовити в задоволенні заяв.

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та представник відповідачів ОСОБА_5 заяви щодо розподілу судових витрат підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на необґрунтованість дії позивача.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши заяви і додані до них документи, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 10.04.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою залишено без розгляду.

Обґрунтовуючи заяви про компенсацію судових витрат, заявники посилалися на те, що ними було понесено витрати, пов`язані з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 7 ст. 135 ЦГІК України у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше п`яти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині, про що суд постановляє ухвалу.

Порядок розподілу судових витрат у разі залишення позову без розгляду регламентовано ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18.

З системного тлумачення положень ч. ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У заяві про стягнення судових витрат, пов`язаних із правовою допомогою, заявники не зазначили, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Таким чином, звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Ураховуючи те, що у поданих відповідачами заявах про розподіл судових витрат не наведено належних обґрунтувань щодо зловживання позивачем процесуальними правими, а саме по собі пред`явлення позову ОСОБА_1 та подальше залишення цього позову без розгляду не може свідчити про необґрунтованість його дій, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 13, 135, 142, 270, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяв ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом, вселення, визначення порядку користування квартирою, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя С. С. Захарчук