Справа № 545/2976/23
Провадження № 2/545/260/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Потетія А.Г.,

з участю секретаря Мамишевої А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 07.08.2015 по 08.12.2018, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07.11.2018 по справі №552/5616/18.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату подачі позову дитині 6 років.

ОСОБА_5 29.11.2019 уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано 29.11.2019 Диканським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Також, за вказаною адресою, разом з дитиною і позивачкою проживають: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивачки.

Позивачка і відповідач мають невирішений спір щодо порядку участі батька у вихованні доньки а саме сторони не можуть погодити графік який би максимально відповідав інтересам дитини, графік визначений рішенням органу опіки і піклування в силу віку дитини також не є оптимальним і суперечить інтересам дитини, до того ж відповідач зазначеного графіку не дотримується та вчинив злочин відносно позивачки та правопорушення відносно доньки ОСОБА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №31 від 25.02.2020 розглянуто заяву ОСОБА_2 та відповідні матеріали стосовно визначення участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вивчивши надані документи, керуючись ст.ст. 157, 158 Сімейного кодексу України, п. 73 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.02.2020, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради вирішив:

1.Встановити батькові ОСОБА_2 час для спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

-щовівторка з 17:30 до 19:30;

-щочетверга з 17:30 до 19:30;

-щонеділі з 10:00 до 18:00 протягом першого місяця у присутності матері, а в подальшому без її присутності.

2.Попередити батьків про коректність поведінки при вирішенні даного питання, батькам не підбурювати малолітню проти іншого з батьків, в спілкуванні з дитиною вести себе таким чином, щоб не завдавати шкоди цілеспрямованому вихованню та розвитку малолітньої.

3.В разі порушення або невиконання даного рішення органу опіки та піклування одним із батьків, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

ОСОБА_1 не забороняє ОСОБА_2 спілкуватись з донькою. ОСОБА_2 регулярно не виконує Рішення Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.02.2020 №31, що підтверджується актами складеними позивачкою та свідками які підтверджують, що у визначений рішенням час перебували у товаристві малолітньої ОСОБА_4 але батько не приходив на спілкування з нею та ніяк не ініціював зустріч, не телефонував позивачці. Копії актів додаються:

-від 02.10.2022 (неділя);

-від 09.10.2022 (неділя);

-від 11.10.2022 (вівторок);

-від 30.10.2022 (неділя);

-від 15.11.2022 (вівторок);

-від 08.01.2023 (неділя;)

-від 15.01.2023 (неділя);

-від 19.01.2023 (четвер);

-від 02.02.2023 (четвер);

-від 19.02.2023 (неділя);

-від 14.03.2023 (вівторок);

-від 19.03.2023 (неділя);

-від 21.03.2023 (вівторок).

Відтак очевидно, що батько сам неохоче спілкується з донькою та не приходить до неї у кожен час визначений на спілкування. Натомість ОСОБА_2 іноді ініціює побачення з дитиною в інший час, і якщо в цей час не було заплановано ніяких занять чи інших планів ОСОБА_1 не заперечувала і надавала дитину в час поза графіком який визначений рішенням виконавчого комітету. Але в подальшому ОСОБА_1 як мама змінила свою думку, з огляду на наступне.

08 лютого 2023 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_2 перебуваючи поблизу території дитячого садочка АДРЕСА_3 , підійшов до ОСОБА_1 та умисно наніс їй один удар долонею правої руки у ділянку обличчя в області правої щоки.

Не зупиняюсь на досягнутому ОСОБА_2 наніс ОСОБА_9 декілька ударів правою ногою у взутті в ділянку нижньої правої кінцівки в області гомілки та стегна. Після чого продовжуючи свій злочинний умисел схопив її двома руками за тулуб та зробивши підніжку під праву ногу повалив ОСОБА_9 на асфальтове покриття вкрите льодом, від даного поштовху вона впала на спину та вдарилася потилицею об лід, чим їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синця шкіри правого стегна і гомілки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Всі ці дії пов`язані з нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_2 вчиняв зі позивачем на очах у її малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Діти пережили страшний психологічний стрес, так як, плакали та просили ОСОБА_2 зупинитись, боялись і переживали за життя та здоров`я їх мами, також переживали за себе але в силу свого віку не могли нічого вдіяти в результаті чого піддалися психологічному насиллю з боку ОСОБА_2 .

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2023 по справі №552/1252/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 850 грн.

Згідно Постанови від 21.04.2023 року Київського районного суду м. Полтави по справі №552/2060/23 - 08.02.2023 року о 11 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_2 вчинив відносно своєї малолітньої доньки домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП України. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав, з протоколом погодився. Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн.

Відтак очевидно що ОСОБА_2 володіє низькими моральними якостями, демонструє дітям насилля та чинить його відносно дітей та позивачки в тому числі відносно доньки Ліки. Пропагує неповагу до жінки та демонструє допустимість застосування фізичного насилля чоловіком відносно жінки. Відтак позивач вважає що графік побачень дочки Ліки з батьком має бути переглянутий.

Також змін у графіку вимагає уже і сам вік Ліки. Наразі дитина готується до вступу в перший клас для чого відвідує додаткові заняття які співпадають з часом в який татові встановлені рішенням побачення. І це теж створює непорозуміння так як дитина має ходити на розвиваючі заняття, а батько дитини бажає в цей час поспілкуватись (довідки з гуртків надаються). Відвідування занять підтверджуються довідками №1 від 10.04.2023 від ФОП ОСОБА_10 (студія розвитку «Дошколярик»), довідкою від 12.04.2023 виданої ФОП ОСОБА_11 (Школа спортивної гімнастики та акробатики). Були випадки коли тато забирав дитину з занять які відповідно оплачувались позивачкою.

Також, повідомляю що в зв`язку із збройною агресією російської федерації по відношенню до України та оголошенням військового стану і постійними обстрілами території України позивач періодично вивозить дітей за кордон щоб вони емоційно стабілізувались, звикли до тиші і відсутності повітряних тривог і реакцій на них.

Востаннє передбачаючи масовані ракетні атаки та атаки дронами з боку росії в період травня - липня 2023 року позивачка вивозила дитину за кордон з метою збереження її життя та здоров`я та з метою оздоровлення. В цей період часу відповідач займався телефонним терором, він вимагав бути на зв`язку 24/7, що неможливо було забезпечити фізично, не погоджувався на пропозиції заздалегідь домовлятися про час дзвінка, звинувачував позивачку в підбурюванні доньки до закінчення розмови телефоном коли та не бажала продовжувати спілкування.

Тому враховуючи викладене позивач не перешкоджає у спілкуванні дочки Ліки з батьком ОСОБА_2 навпаки раніше, до її побиття, надавала дитину навіть не за графіком. Батько сам часто нехтує рішенням та не приходить на побачення з дитиною у час визначений рішенням що руйнує її (сім`ї позивача) усталений ритм життя, так як вона з чоловіком та дітьми, ніколи не знають як планувати своє життя в цей день, чи прийде тато Ліки, забере її чи ні, чи можуть вони кудись поїхати чи ні, чи купувати квитки на всіх чи Ліки не буде. Сторона позивача вважає, що графік встановлений рішенням необхідно змінити виходячи з вікових змін дитини та її освітніх потреб а також виходячи з поведінки ОСОБА_2 .

Графік визначений органом опіки і піклування наразі не відповідає інтересам дитини, зокрема час: щовівторка з 17:30 до 19:30 та щочетверга з 17:30 до 19:30 відтепер припадатиме на час коли дитина повинна приготуватися до наступного навчального дня. Також цей час взимку припадає на період сутінок і темної пори доби а з врахуванням обставин, що відповідач побив позивачку то позивач боїться зустрічатись в сутінках з відповідачем. Також на вечірній час у дитини в понеділок, середу, четвер додаткові розвиваючі заняття. Сама Пономаренко Ліка теж після того як стала свідком того як відповідач тобто її батько побив її матір не хоче в темну пору доби перебувати з ним на одинці.

Час визначений для спілкування щонеділі з 10:00 до 18:00 також не відповідає інтересам дитини, бо триває вісім годин, за які батько повинен щонайменше три рази погодувати дитину, насправді відбувається так що батько востаннє при спілкуванні погодував дитину один раз за 8 годин та привів дитину додому із болем в животі, із зіпсованим настроєм, що продовжилось плачем дитини і здогадками матері чим вона їй може допомогти в неділю о 19 годині вечора, опитавши дитину та пояснила що їла лише один раз. Тобто батько нехтує базовими потребами дитини, зокрема не годує дитину відповідно до її вікових потреб так само як і нехтує своїми обов`язками виховувати дитину у повазі до інших людей зокрема у демонстрації поваги до матері дитини. Відповідач навпаки демонструє донці негативну та злочинну поведінку, проявляючи насилля відносно своєї доньки що підтверджено постановою суду та демонструючи своїй доньці та іншій дитині як він наносить тілесні ушкодження їх матері. Очевидно що батько проявляє відносно своєї доньки негативний вплив і час на спілкування необхідно зменшити до 3 годин в першу та третю неділю кожного календарного місяця.

Також родина ОСОБА_7 не може у свій повноцінний вихідний (неділя) відпочити сім`єю бо батько Ліки має право її забирати кожну неділю. Відтак сім`я Прудіус ніколи не може будувати плани на неділю бо це завжди несподіванка, незрозуміло чи тато забере дитину чи ні, якщо забере то розважатись везуть лише меншу дитину що призводить до образи з боку Ліки, тому в неділю дітей везуть на спільні розваги і відпочинок тільки тоді коли тато не прийшов за графіком і відповідно тільки в м. Полтава бо поїздки в інші місця треба планувати заздалегідь. Востаннє сім`я ОСОБА_7 забронювала відпочинок за містом на вихідні, доньку Ліку з собою не взяли бо тато мав би її забрати для спілкування і не забрав, відтак дитина не поїхала на відпочинок і в спеку сиділа вдома з бабусею.

Відповідач зловживаючи своїм правом на побачення з донькою, може забрати Ліку та не повертати її у зазначений в рішенні органу опіки та піклування час, коли позивачка йому телефонує він говорить що вона може сама приїхати і забрати дитину або що він дитину не буде повертати за адресою її місця проживання, йому зручно щоб позивачка забрала доньку десь в місті. Такий підхід є неприпустимий тому що у позивачки є свій ритм життя, є ще одна дитина і позивачка не може все кидати і їхати забирати дитину на інший кінець міста. Позивач вважає що відповідач повинен забирати дитину за місцем її проживання та в межах графіку повертати її за місцем проживання.

Також були неодноразово випадки коли відповідач приходив до дитячого садочку та без попередження, поза графіком, який встановлений органом опіки та піклування, забирав ОСОБА_12 Ліку в той час коли у дитини були заплановані та оплачені додаткові заняття зокрема підготовка до школи. Такі дії батько дитини не узгоджував з позивачкою та не повідомляв її що забрав дитину, ОСОБА_1 чи її родичі приходили до садочку і там не виявляли дитину. В разі заперечень з боку ОСОБА_1 які остання адресувала відповідачу щодо того що він забирає дитину не по графіку і всупереч звичному режиму дня дитини то ОСОБА_2 неадекватно реагував на зауваження та ставав агресивним.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить визначити спосіб участі відповідача у вихованні дитини ОСОБА_4 шляхом періодичних побачень з 11:00 год. по 14:00 год. в кожну першу та третю неділю кожного календарного місяця, з обов`язковим врахуванням фізичного стану дитини, її розпорядку дня і режиму харчування та обов`язковим зобов`язанням відповідача забирати і повертати дитину за місцем проживання дитини в межах графіку.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала надавши пояснення аналогічні тим, що викладені в позові також вказала , що мали місце випадки коли донька поверталась до дому голодна або у неї болів живіт як вона розповідала то батько її не годував та не давав навіть води.

Представник позивача адвокат Хворост Д.М. позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Малофєєв А.І. та відповідач заперечили з приводу задоволення позовних вимог.

Зокрема відповідач вказав, що хоче спілкуватись з дитиною останнім часо у зв`язку з конфліктами з позивачкою почав фіксувати на телефон те, що їсть їх спільна донька коли перебуває з ним.

Також на наданому відзиві на позов представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що відповідач як батько має право на спілкування з донькою, а посилання позивача на незацікавленість відповідача у спілкуванні з дитиною нічим не обґрунтована, а отже їх не слід брати до уваги. Відповідач бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та вживав активних дій щодо усунення перешкод у спілкуванні з нею, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №51 від 25.02.2022 року, прийнятого за заявою батька відповідача по справі, оскільки ати чинила перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною. Доводи позивача викладені в позові є необґрунтованими та безпідставними, а тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представником позивача було надано відповідь на відзив, в якому заявлені вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх, а доводи викладені у відзиві представником відповідача заперечила.

Представник третьої особи до суду не з`явився, надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, при розгляді справи по суті покладалися на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи та врахувавши думку сторін, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 07.08.2015 по 08.12.2018, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07.11.2018 по справі №552/5616/18. Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_5 29.11.2019 уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видано 29.11.2019 Диканським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Також, за вказаною адресою, разом з дитиною і позивачкою проживають: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивачки та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивачки.

Оскільки між сторонами існує спір щодо спільної дочки ОСОБА_2 звернувся з заявою до Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради стосовно визначення участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, рішенням Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №31 від 25.02.2020 розглянуто заяву ОСОБА_2 та відповідні матеріали стосовно визначення участі у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , вивчивши надані документи, керуючись ст.ст. 157, 158 Сімейного кодексу України, п. 73 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19.02.2020, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради вирішив:

4.Встановити батькові ОСОБА_2 час для спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

-щовівторка з 17:30 до 19:30;

-щочетверга з 17:30 до 19:30;

-щонеділі з 10:00 до 18:00 протягом першого місяця у присутності матері, а в подальшому без її присутності.

5.Попередити батьків про коректність поведінки при вирішенні даного питання, батькам не підбурювати малолітню проти іншого з батьків, в спілкуванні з дитиною вести себе таким чином, щоб не завдавати шкоди цілеспрямованому вихованню та розвитку малолітньої.

6.В разі порушення або невиконання даного рішення органу опіки та піклування одним із батьків, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

ОСОБА_1 не забороняє ОСОБА_2 спілкуватись з донькою. ОСОБА_2 регулярно не виконує Рішення Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.02.2020 №31, що підтверджується актами складеними позивачкою та свідками які підтверджують, що у визначений рішенням час перебували у товаристві малолітньої ОСОБА_4 але батько не приходив на спілкування з нею та ніяк не ініціював зустріч, не телефонував позивачці.

Згідно вироку Київського районного суду м. Полтави від 15.03.2023 по справі №552/1252/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме в умисному нанесенні тілесних ушкоджень позивачці та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що становить 850 грн.

Відповідно до Постанови від 21.04.2023 року Київського районного суду м. Полтави по справі №552/2060/23 - 08.02.2023 року о 11 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_2 вчинив відносно своєї малолітньої доньки домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні нецензурної лайки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_2 скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП України. В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав, з протоколом погодився. Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 170 грн.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_13 остання показала, що її донька спільно Лікою ходили в садочок де вона познайомилась та згодом потоваришувала з позивачкою. Вона особисто була свідком як відповідач забирав дитину з поліцією та того , що останній обіцяючи згідно визначеного графіку забрати дитину не забирав про , що вона як свідок підписувала відповідно складені акти про ці обставини, зокрема про незабрання дитини такі факти мали неодноразовий характер.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона товаришує з позивачкою і дуже гарно відносить як до своєї дитини до її доньки Ліки, їй особисто відомо, що відповідач доволі часто обіцяючи згідно визначеного графіку забрати дитину цього не робив і Ліка сиділа вдома чекаючи на батька. Вона як свідок підписувала відповідно складені акти про ці обставини. Також повідомила , що Ліка їй розповідала , що коли вона перебувала з батьком то останній її не годував та не давав навіть води.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він є чоловіком позивачки, вказав, що коли вони влаштували Ліку до дитсадка то відповідач ніякої участі в цьому не приймав, але після влаштування дитини почав туди приходити і влаштовувати сварки з керівництвом закладу . Мав місце випадок коли вони прийшли по дитину а її не було бо її забрав відповідач не повідомивши про це позивачку. Також аналогічна ситуація щодо сварок відповідача з керівництвом мала місце після влаштування Ліки в шкільний заклад. Також йому відому , що відповідач був біля дитсадка побив позивачку за що був притягнутий до відповідальності як і за те, що вчинив психологічне насильство щодо доньки-Ліки. Вказав, що відповідач допомоги на лікування- Ліки жодного разу не надавав. Також мали місце що відповідач доволі часто обіцяючи згідно визначеного графіку забрати дитину цього не робив і Ліка сиділа вдома чекаючи на батька. Повідомив , що Ліка розповідала , що коли вона перебувала з батьком то останній її не годував та не давав навіть води.

Відповідно до Рішення Київської районної в м. Полтаві ради виконавчого комітету №60 від 27.02.2024 року про затвердження висновку щодо доцільності зміни порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджено висновок, згідно якого комісія дійшла висновку про зміну порядку часті батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином:

-щосереди з 14-30 год. до 19-00 год. без присутності матері, за умови забезпечення батьком відвідування дитиною гуртків, та враховуючи бажання дитини;

-перша та третя субота щомісяця з 11-00 год. до неділі 17-00 год., без присутності матері, за місцем проживання батька, за умови бажання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частинами 13 статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно крім випадку,передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків,хто проживає окремо від дитини,зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч.2 ст.159 СК України).

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У постанові від 23 лютого 2022 року справа № 682/1456/20 провадження № 61-20311св21, Верховний суд зазначив, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Тлумачення зазначених вище норм дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 165/2839/19 (провадження № 61-6769св19).

У постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 686/2543/19 (провадження № 61-5731св20), від 15 липня 2021 року у справі № 565/1501/19 (провадження № 61-6567св21), від 31 березня 2021 року у справі № 562/1686/18 (провадження № 61-16928св20), зазначено, що батьки не позбавлені права у майбутньому змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Також у разі виникнення підстав для твердження про настання негативних наслідків для дитини за результатами спілкування з батьком у випадку доведеності вказаного мати не позбавлена права порушити питання про зміну способу участі батька у вихованні дитини.

Так, позивач просить змінити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною, встановлений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради від 25.02.2020 року за №51, посилаючись на те, що така зміна буде відповідати інтересам дитини, що є належним способом захисту.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, що не дають можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну зі сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку.

Станом на час розгляду справи дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем.

Суд враховує, що на час подання позову дитина відвідувала садочок, проте станом на теперішній час, як зазначив представник позивача, малолітня ОСОБА_4 пішла до школи.

Встановивши характер спірних правовідносин, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні із своєю донькою, наявність конфліктної ситуації між сторонами у справі, відсутність обставин, які б могли бути підставою для обмеження права батька на спілкування з дитиною, необхідність спілкування дитини як з батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, вік дитини та режим і розпорядок її дня, беручи до уваги висновок органу опіки і піклування від 27.02.2024 року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, та встановлення відповідачу наступного порядку зустрічей з донькою ОСОБА_4 наступним чином:

-щосереди з 14-30 год. до 19-00 год. без присутності матері, за умови забезпечення батьком відвідування дитиною гуртків, та враховуючи бажання дитини;

-перша та третя субота щомісяця з 11-00 год. до неділі 17-00 год., без присутності матері, за місцем проживання батька, за умови бажання дитини.

задоволення позовна вимога щодо зобов`язання ОСОБА_2 у межах встановленого графіку забирати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання та повертати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах встановленого графіку, за місцем проживання ОСОБА_4 .

З огляду на встановлені обставини позов підлягає до часткового задоволення, а саме щодо визначення порядку зустрічей з донькою підлягає встановленню порядок визначений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради від 27.02.2024 року за №60 та до задоволення позовна вимога щодо зобов`язання ОСОБА_2 у межах встановленого графіку забирати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання та повертати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах встановленого графіку, за місцем проживання ОСОБА_4 .

На переконання суду такий графік відповідатиме найкращим інтересам, надасть достатню можливість батькові спілкуватися з донькою та не матиме нав`язливого та обтяжливого характеру для дитини.

При цьому, слід зазначити, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах за погодженням батьків. При цьому, батьки повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками.

Дитина повинна рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їм виховання в атмосфері любові і моральної, та матеріальної забезпеченості.

При цьому, слід роз`яснити сторонам можливість звернення до суду з позовом про зміну порядку спілкування батька з дитиною, з урахуванням вікових змін та особливостей формування соціальних та сімейних зв`язків.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Питання по судовим витратам слід вирішити на підставі ст.141 ЦПК України та стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору та витрати на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, ЦПК України, ст. ст.141, 153, 157, 159 СК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Визначити графік спілкування ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 наступним чином:

-щосереди з 14-30 год. до 19-00 год. без присутності матері, за умови забезпечення батьком відвідування дитиною гуртків, та враховуючи бажання дитини;

-перша та третя субота щомісяця з 11-00 год. до неділі 17-00 год., без присутності матері, за місцем проживання батька, за умови бажання дитини.

Зобов`язати ОСОБА_2 у межах встановленого графіку забирати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання та повертати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах встановленого графіку, за місцем проживання ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.05.2024 року.

Суддя: А. Г. Потетій