ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/112/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року в складі судді Бородіної Н.М. у справі № 953/14139/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі- АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 25 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка власним підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, внаслідок чого станом 05 липня 2020 року має заборгованість у розмірі 48189,33 грн, з них: 35884,98 грн заборгованість за тілом кредиту, 12304,35 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг 25 вересня 2010 року у розмірі 48189,33 грн.

15 грудня 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просила позовні вимоги залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що на правові висновки, які були висловлені у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Вказувала, що нею не було погоджено умови кредитування, на які посилається Банк в обґрунтування позову. Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг неню підписано не було.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 25 вересня 2010 року у загальному розмірі 43189 грн. 33 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1884 грн. 02 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка користувалася кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості, а тому нею отримана сума кредиту за вирахуванням 5000 грн, які були списані з її рахунку, підлягає стягненню з неї на користь АТ КБ «Приватбанк».

21 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лютянська Ніна Семенівна, на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів укладання кредитного договору на умовах, які зазначені ним у позові, а також, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом.

Нею не було надано згоду на збільшення кредитного ліміту, оскільки останній був збільшений в односторонньому порядку шляхом нарахування відсотків на тіло кредиту, які були зараховані до загальної заборгованості.

За період користування кредитною карткою банком списано 32 147 грн. 79 коп., які не передбачені анкетою-заявою. Також, 08 березня 2022 року АТ КБ «Приватбанк» самостійно списано з банківського рахунку відповідача державну допомогу на проживання для ВПО у розмірі 5 000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем подано не було.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 25 вересня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим нею підписано анкету заяву від 25 вересня 2010 року. Відповідно до анкети заяви відповідачка погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

За розрахунком Банку станом на 05 липня 2020 року у відповідачки наявна заборгованість, яка складає 48189,33 грн., з яких 35884,98 - заборгованість за кредитом, 12304,35 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом,

Відповідно до довідки про умови кредитування за карткою «Універсальна» сторонами погоджено базову процентну ставку - 2,5 % на місяць (30 % на рік), порядок погашення заборгованості - щомісячний платіж в розмірі 7 % від суми заборгованості, але не менше 50,00 грн, строк щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (том 1, а.с. 24).

Згідно з довідкою про видачу кредитних карт відповідачкою було отримано 4 кредитні картки, остання № 560595 строком дії до березня 2022 року (том 1 а. с. 22)

Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт, встановлений 27 вересня 2010 року в розмірі 8000 грн, в подальшому змінювався (том 1, а. с.21).

За розрахунком Банку станом на 05 липня 2023 року у відповідачки наявна заборгованість, яка складає 48189,33 грн, з яких 35884,98 - заборгованість за кредитом, 12304,35 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом,

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що наданий відповідачці кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто ОСОБА_1 використовувала кредитні кошти, погашала заборгованість та знову користуватися кредитними коштами, а тому у неї наявна заборгованість за тілом кредиту та відсотками, розмір яких обумовлено сторонами, а тому заявлена банком заборгованість підлягає стягненню.

Матеріали справи свідчать, що сторонами було погоджено відсоткову ставку 2,5% на місяць (30% рік) шляхом підписання відповідачкою довідки про умови кредитування. Між тим, як вбачається виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вказана ставка застосовувалась до 29 серпня 2014 року. З 01 вересня 2014 року но 31 березня 2015 року відсотки відповідачці нараховувались за ставкою 34,8%. Подальшому відсоткова ставка була збільшена до 43,20% на рік.

За правилами частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155, рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення, зокрема лист чи поштова картка, що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пункту 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

Аналогічні положення містять пункти 2, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

З огляду на зазначене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку відповідно до згаданих Правил.

Доказів, що ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про зміну процентної ставки матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Підвищення процентної ставки відбулося після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» (10 січня 2009 року).

З огляду на те, що позивач належним чином не повідомив відповідачку про збільшення процентної ставки - слід вважати, що сторони не дійшли згоди щодо підвищення процентної ставки після 29 серпня 2014 року, тому дії банку щодо підвищення процентів є неправомірними, банк помилково нараховував суму заборгованості за процентами з урахуванням підвищеної процентної ставки, яка із позичальником не погоджувалася.

Як вбачається з виписки за договором б/н про рух коштів ОСОБА_1 активно користувалась карткою, вносила на неї кошти, станом на 31 серпня 2014 року (до підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку) баланс по картці відповідачки становив (-2869,35) грн.

12 липня 2018 року шляхом безготівкового платежу на картку було внесена 27000 грн та залишок після операції становив 2877,01 грн, з чого вбачається відсутність у відповідачки будь якої заборгованості перед банком (том 1, а.с. 62).

В подальшому відповідачка продовжувала користувалися карткою, робити покупки, знімати готівку та поповнювати картковий рахунок.

Після 12 липня 2018 року ОСОБА_1 шляхом поповнень було внесено на рахунок банку загалом 64494,34 грн, а фактично витрачено суму загалом 51304,23 грн, тобто, в значно меншому розмірі. Також, як вбачається з виписки за договором б/н про рух коштів, банком було списано 31054,33 грн в рахунок погашення відсотків, 360 грн комісії за користування кредитною карткою, 1260,47 грн платежів, пов`язаних зі страхуванням, а також платежів за послугою «Миттєва розстрочка» на суму 28767,20 грн.

Між тим, АТ КБ «ПриватБанк» під час розгляду справи не надано належні і допустимі докази на підтвердження надання відповідачкою згоди на підключення сервісу «Миттєва розстрочка», ознайомлення її з умовами даного продукту, погодження нею відсоткової ставки та інших суттєвих умов тощо.

Отже, АТ КБ «ПриватБанк» не доведено що заборгованість за кредитним договором утворилась саме внаслідок нарахування та списання відсотків, а не фактичного використання коштів відповідачем та неповернення зазначених коштів. Оскільки відповідачем не погоджено зміну розміру відсотковою ставки за користування кредитними коштами за договором та інших нарахувань, то колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування даним кредитом та нарахувань за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про залишення позову АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з апеляційною скаргою відповідачкою сплачено 2826,03 грн (том 2, а.с. 65).

Зважаючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського 1Д, ) на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 2826 ( дві тисячі вісімсот двадцять шість) грн 03 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 травня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

О.Ю. Тичкова