Справа № 191/3467/22
Провадження № 2/191/1024/22
У Х В А Л А

іменем України

09 травня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Порошиної О.О.

за участю секретаря Рибак М.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТДВ «АГРОТЕХСЕРВІС-СИНЕЛЬНИКОВЕ», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТДВ «АГРОТЕХСЕРВІС-СИНЕЛЬНИКОВЕ», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на розгляд питання щодо закриття провадження у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

В підготовчому судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, заперечували проти закриття провадження по справі.

Відповідач (позивач за зустрічною позовною заявою) ОСОБА_2 заперечувала проти закриття провадження по справі.

Інші учасники процесу в підготовче судове засідання не з`явилися.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Право на доступ до правосуддя є одним з основоположних прав людини. Воно передбачене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка ратифікована Україною.

Поняття «суд, встановлений законом» стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04).

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18) вказано, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що між сторонами у справі, який є предметом розгляду, виник спір щодо нерухомого майна, яке є фактично майном, що використовується сторонами у сільськогосподарській діяльності, для прийому, первинної обробки (очищення; сушіння) свіжезібранного зерна та іншого врожаю сількогосподарських культур і їх зберігання, а саме: ТОВ «ГОРІХПРОМТОРГ» (, засновник - ОСОБА_3 - відповідач-2); ТОВ «ТОРГІНВЕСТ АГРО» (, засновник та керівник - ОСОБА_8 відповідач - 8), Фермерське господарство «АЛЄКСАНДРОВ» (, засновник та керівник - ОСОБА_12 - відповідач - 7); Товариство з додатковою відповідальністю «АГРОТЕХСЕРВІС-СИНЕЛЬНИКОВЕ», відповідач - 4 (, керівник ОСОБА_13 ), засновником якого, у тому числі є й відповідач- 3 - ОСОБА_4 , СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «КАСКАД» (, юридична адреса: Дніпропетровська область, Синельниківський район, село Діброва), засновником та керівником якого є позивач - ОСОБА_1 .

Отже, з вищевикладеного випливає, що основний суб`єктний склад учасників між яким виник спір, є юридичні особи.

Предметом спору є нерухоме майно, що використовується в процесі господарської діяльності, що у сукупності та причинному зв`язку з суб`єктним складом, визначає характер спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до ст. 20 ГПК України - Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; 8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України; 13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами; 15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

З наведеного, суд робить висновок, що провадження у даній справі було відкрито із порушенням предметної юрисдикції, що є підставою для постановлення ухвали про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що справа не підсудна цивільному судочинству.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 255 ЦПК України - ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст. 255, ст.256 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ТДВ «АГРОТЕХСЕРВІС-СИНЕЛЬНИКОВЕ», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю «Агротехсервіс-Синельникове», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із нерухомого майна, що є у спільній частковій власності - закрити у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Порошина