ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Суми

Справа №592/2168/22

Номер провадження 22-ц/816/295/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Кондратенко Світлани Юріївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року у складі судді Бичкова І.Г., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправним і скасування рішення експертно-кваліфікаційної комісії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, збільшивши свої вимоги (а.с. 59-61), просила суд ухвалити рішення, яким:

визнати незаконним та скасувати наказ начальника ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Новікова М.Ю. №12-ОС від 21 січня 2022 року про її звільнення з роботи з 24 січня 2022 року за згодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України;

поновити її на роботі на посаді лікаря судово-медичної експертизи відділу судово-медичної експертизи трупів ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи»;

стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з 25 січня 2022 року по день ухвалення рішення суду із розрахунку 884 грн 95 коп. за один робочий день;

визнати протиправним та скасувати рішення експертно-кваліфікаційної комісії ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 20 січня 2022 року, яким позбавлено її кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 01 серпня 1998 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем, зокрема з 29 лютого 2000 року вона працювала на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів. Наказом начальника ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Новікова М.Ю. №12-ОС від 21 січня 2022 року її було звільнено з роботи з 24 січня 2022 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вважає цей наказ незаконним та таким, що порушує її трудові права, з огляду на наступне.

Так, підставою для її звільнення з роботи за угодою сторін стала заява, подана нею 21 січня 2022 року, адресована начальнику комунального закладу, в цей же день був виданий оспорюваний наказ. Однак, як на момент подачі нею заяви, так і на день видачі наказу про звільнення в неї було відсутнє свідоме волевиявлення на припинення трудового договору. Заява була написана під час перебування в стані сильного душевного хвилювання, яку вона 24 січня 2022 року відкликала.

Вказує на те, що з начальником комунального закладу в неї виникли неприязні стосунки, він займався її цькуванням та здійснював психологічний тиск на неї, у зв`язку з чим вона зверталася до голови профспілкового комітету. 29 жовтня 2021 року за ініціативою начальника її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за невиконання функціональних обов`язків.

Крім того, напередодні написання заяви 20 січня 2022 року відбулося засідання експертно-кваліфікаційної комісії, на якому розглядалося подання завідувача відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_2 , за наслідками якого було прийнято рішення про невідповідність її кваліфікації судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи. Наступного дня 21 січня 2022 року їй зателефонувала секретар експертно-кваліфікаційної ОСОБА_3 , яка їй повідомила, що в разі подання нею заяви про звільнення за угодою сторін, прийняте відносно неї рішення не набере чинності і її кваліфікація судового експерта не буде скасованою. Перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, вона написала заяву на звільнення, однак наступного робочого дня вона подала начальнику комунального закладу заяву в якій просила не розглядати заяву про звільнення, яка не була врахована відповідачем.

Як на підставу для визнання незаконним та скасування рішення експертно-кваліфікаційної комісії ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 20 січня 2022 року вказує на наступні обставини:

в порушення п. 15 Положення про експертно-кваліфікаційні комісії установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 20 липня 2018 року №1361 до складу комісії, що розглядала питання стосовно неї увійшов безпосередній керівник установи та її безпосередній керівник ОСОБА_4 , брав участь у голосуванні, чого не мав права роботи робити;

оскаржуваному рішенню перебувало допущення комісією порушень вимог ст.ст. 69, 95, 222, 242 та 243 КПК України, що підтверджує незаконне втручання в проведення судового експертизи, порушення її гарантій, як судового експерта, незалежності та правильності наданого нею висновку;

оскаржуване рішення прийнято передчасно, так як питання допустимості цього висновку, як доказу, судом не було вирішено, що на її думку, свідчить про відсутність підстав для розгляду питання про її дисциплінарну відповідальність;

у мотивувальній частині рішення комісії не зазначено нормативно-правових актів, якими керувалася комісія при прийнятті рішення, що є порушенням вимог п. 11 Порядку позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівників установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи від 20 липня 2018 року;

комісією не забезпечено неупередженого розгляду питання про застосування щодо питання про її дисциплінарну відповідальність, зважаючи на те, що вона не погодилася з викладеними в рапорті завідувача відділу експертизи трупів обставин;

в порушення вимог, п. 9 вказаного Порядку, членами комісії ухвалено два рішення відносно неї, а саме позбавлено кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичної експертизи;

не було надано подання-характеристики, висновку службової перевірки, не враховано її результати роботи за попередні роки, від слідчого, яким винесено постанову про проведення експертизи не надано жодних письмових зауважень на якість складеного нею висновку.

Також вказує на те, що відповідачем порушено норми КПК України та допущено розголошення таємниці досудового розслідування, так як складений нею висновок було надано на рецензію співробітникам кафедри судово-медичної експертизи ХМАПО, а також з цим висновком ознайомлено всіх членів експертно-кваліфікаційної комісії.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ начальника ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Новікова М. Ю. № 12-ОС від 21 січня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи з 24 січня 2022 року за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Визнано протиправним і скасовано рішення експертно-кваліфікаційної комісії обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 20 січня 2022 року, яким було позбавлено судово-медичного експерта, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів Ярошенко Т.В. кваліфікації судового експерта та кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» .

Стягнуто з ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу з 25 січня 2022 року до 22 вересня 2023 року включно в розмірі 381413 грн 45 коп.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп.

Стягнуто з ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп.

Стягнуто з ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» на користь держави судовий збір в розмірі 8052 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до усталеної практики при домовленості між працівником та роботодавцем про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України договір припиняється в строк, визначений сторонами, анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді як працівника так і роботодавця. Зазначає, на час подання позивачем заяви про відкликання заяви про звільнення за угодою сторін, був виданий наказ про її звільнення.

Звертає увагу на правові позиції, викладені Верховним Судом України у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі №6-1269цс16, у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі 759/11508/16-ц, від 22 квітня 2019 року у справі №404/6236/19, від 31 серпня 2020 року у справі №359/5905/18, від 16 лютого 2022 року у справі №591/4938/18.

Вказує на те, що судом першої інстанції неправильно розтлумачено термін «безпосередній керівник». Керівник комунального закладу ОСОБА_4 , який за висновками суду є безпосереднім керівником позивача, вважається прямим керівником ОСОБА_1 , тоді як завідувач відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_2 є її безпосереднім керівником. ОСОБА_2 не приймав участі в голосуванні при позбавленні позивача кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, що підтверджується протоколом №1 засідання експертно-кваліфікаційної комісії від 20 січня 2022 року.

Висновки суду першої інстанції про підтвердження факту незаконного втручання проведення судової експертизи, не ґрунтуються на доказах. Наголошує на тому, що наявність ряду значних недоліків у складеному позивачем висновку експерта було встановлено за результатами рецензування, проведеним завідувачем кафедри судово-медичної експертизи ХМАПО. Крім того, сама позивач вважає свій висновок недопрацьованим, а недоліки та описки вона хотіла виправити при проведення додаткової експертизи, у випадку її призначення.

Посилається і на те, що судом першої інстанції наведено ряд норм КПК України, які ніби то були порушені ЕКК, однак не було вмотивовано в чому саме полягають ці порушення.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, просить доводи апеляційної скарги залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. При цьому вказує на те, що суд першої інстанції правильно встановив відсутність в неї свідомого волевиявлення на звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, так як з її боку не було згоди на припинення трудового договору, а заява була написана внаслідок збігу несприятливих обставин. Вважає, що відповідач в доводах апеляційної скарги безпідставно посилається на Закон України «Про Дисциплінарний статут служби цивільного захисту» в частині визначення поняття «безпосередній керівник», адже дія цього закону не поширюється на діяльність судових експертів, що регулюється Законом України «Про судову експертизу». Вказує також і на законність та обґрунтованість рішення суду в частині визнання незаконним та скасування рішення ЕКК від 20 січня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 01 серпня 1998 року до 24 січня 2022 року перебувала в трудових відносинах з ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи». З 29 лютого 2000 року до дня звільнення позивач працювала на посаді лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів, 15 лютого 2018 року їй було присвоєно 4-й кваліфікаційний клас судового експерта (а.с. 8-9).

Наказом т.в.о. начальника ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 29 жовтня 2021 року №22 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за невиконання своїх функціональних обов`язків, порушення Порядку взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я, Генеральної прокуратури України від 29 вересня 2017 року (а.с. 11).

ОСОБА_1 адресувала голові профспілкового комітету «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Гладунцю М.П. (дата направлення та отримання не зазначена) звернення, в якому просила захистити їх від цькування та дискримінації начальника ОСОБА_4 та зняти з неї необґрунтовану догану (а.с. 10).

15 грудня 2021 року завідувач відділом судово-медичної експертизи трупів ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_2 подав начальнику комунального закладу ОСОБА_4 рапорт про те, що ним було проведено рецензія висновків експерта №1015/572 від 2021 року, який був складений судово-медичним експертом ОСОБА_1 , зазначено, що документ виконано недбайливо, неохайно, структура його не відповідає «Правилам проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи», прямо порушені декілька пунктів «Правил» та «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи» у «Висновках» відповіді на деякі питання не надані зовсім, на інші неповні та неаргументовані (а.с. 81-82).

24 грудня 2021 року за матеріалами службової перевірки відносно складання висновку експерта №1015/572 лікарем судово-медичним експертом відділу судово-медичної експертизи трупів ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Ярошенко Т.В., проведеної комісією у складі голови заступника начальника ОСОБА_5 , членів: завідувача відділу експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб ОСОБА_6 , завідувача відділу чергових експертів Філонової О.М., складено довідку (а.с. 91-92). Відповідно до якої, при вивченні всіх наданих документів (копії висновку експерта №1015/572, рапорту завідувача відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_2 ) комісією було встановлено наступне: при проведенні судово-медичної експертизи трупа судово-медичний експерт ОСОБА_1 знехтувала та не виконала п. 2.1.4, 2.1.12, 2.1.18, 2.2.21 «Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. У результаті експертиза проведена не в повному обсязі, з порушенням структури «Висновку експерта», з відсутністю багатьох даних дослідної частини, підсумки не містять вичерпних відповідей на поставлені запитання. Зважаючи на всі виявлені недоліки, складений висновок експерта ставиться під сумнів. Запропоновано внести на розгляд експертно-кваліфікаційній комісії питання про відповідність кваліфікації судового експерта ОСОБА_1 , даний висновок розібрати на методичній нараді. З метою неупередженого ставлення до експерта, який склав висновок експерта №1015/572, вирішено направити на належне рецензування даний висновок експерта на кафедру «Судово-медичної експертизи» Харківської медичної академії післядипломної освіти.

Відповідно до рецензування «Висновок експерта» №1015/572 від 10 грудня 2021 року, складеного завідувачем кафедри та доцентами кафедри судово-медичної експертизи Харківської медичної академії післядипломної освіти 29 грудня 2021 року №33/21, висновок

експерта №1015/572 від 10 грудня 2021 року складений із порушенням вимог КПК України, а судово-медичне дослідження трупа проведене із численним грубими порушеннями «Правил проведення судово-медичної експертизи/досліджень/ трупів у бюро судово-медичної експертизи» затверджений наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6. Судово-медична експертиза трупа проведена у неповному обсязі, з фактичним ігноруванням експертом вимог процесуального законодавства і нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи. Таким чином, висновок експерта №1015/572 не можна вважати об`єктивними та обґрунтованими, оскільки вони складені на підставі дослідної частини, яка не містить вичерпних даних щодо виявлених ушкоджень та стану органів і тканин (а.с. 93-95).

04 січня 2022 року ОСОБА_1 на ім`я начальника ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» складено пояснювальна записка, в якій йдеться про те, що 28 жовтня 2021 року вона проводила експертизу трупа ОСОБА_7 1992 року народження. Посилаючись на те, що матеріли огляду місяця пригоди були надані 03 грудня 2021 року, тому завершення написання експертизи мало бути проведено не пізніше 03 січня 2022 року. Проте, на прохання слідчих органів та заступника начальника бюро ОСОБА_5 експертизу було завершено 10 грудня 2021 року в стислий строк. Вказувала на те, що помилки, зазначені завідувачем відділу експертизи трупів ОСОБА_2 в тексті та оформленні висновку по експертизі трупа ніяким чином не впливають на об`єктивність даної експертизи. Вважає рапорт ОСОБА_2 втручанням в проведення судово-медичної експертизи та тиском на експерта, що порушує незалежність судового експерта та правильність його висновку (а.с. 99).

10 січня 2022 року завідувач відділом судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_8 звернувся до голови ЕКК ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Новікова М. з поданням, в якому пропонував розглянути питання щодо відповідності кваліфікації судового експерта ОСОБА_1 займаній посаді (а.с. 83).

Відповідно до протоколу №1 засідання експертно-кваліфікаційної ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» з позбавленням кваліфікації судового експерта та кваліфікаційних класів судово-медичних експертів від 20 січня 2022 року, за результатами проведеного засідання комісії вирішено лікаря судово-медичного експерта відділу експертизи трупів ОСОБА_1 позбавити кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта (а.с. 96-98).

20 січня 2022 року експертно-кваліфікаційною комісією складено рішення №1 про позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта судово-медичного, експерта відділу судово-медичної експертизи трупів Ярошенко Т.В. (а.с. 62-63).

21 січня 2022 року ОСОБА_1 начальнику ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Новікову М. подана заява, в якій просила звільнити її з займаної посади за угодою сторін 24 січня 2022 року (а.с. 21).

21 січня 2022 року видано наказ за підписом начальника ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» Новікова М. про звільнення ОСОБА_1 лікаря судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів, 24 січня 2022 року за згодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 24).

24 січня 2022 року ОСОБА_1 подано заяву начальнику ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» в якій просила не розглядати її заяву про звільнення, так як вона бажає працювати на займаній посаді, а заява була написана в стані сильного душевного хвилювання (а.с. 23).

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що подача заяви позивачкою про небажання звільнятись, у урахуванням обставин справи, свідчить про анулювання домовленості про припинення трудового договору за угодою сторін та про відсутність у позивачки згоди на її звільнення. При звільненні позивачки з роботи відповідач допустив порушення вимог трудового законодавства, саме: фактично сторони не досягли угоди про припинення трудового договору, з боку позивачки не було свідомого волевиявлення та згоди на звільнення з роботи, а сама по собі згода роботодавця задовольнити прохання працівника про звільнення також не означає наявність угоди про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, а тому наказ про звільнення позивачки з роботи є незаконним та підлягає скасуванню.

Проте, з таким висновками суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може, з огляду на те, що вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина перша статті 21 КЗпП України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підстави припинення трудового договору встановлено статтею 36 КЗпП України, підстави розірвання трудового договору з ініціативи працівника статтями 38 і 39 цього Кодексу, підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу статтями 40, 41, 43, 43-1 КЗпП України, і підстави розірвання трудового договору з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) статтею 45 цього Кодексу.

Однією з підстав припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України).

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Положеннями КЗпП України для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язок прийняти відкликання працівником своєї заяви про звільнення, якщо була досягнута домовленість про звільнення за угодою сторін.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Про необхідність наявності взаємної згоди роботодавця і працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року в справі № 6-1269цс16, а також постанові Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 761/19141/16-ц, які не взяв до уваги суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц), від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19, від 31 серпня 2020 року у справі № 359/5905/18.

Встановлено, що ОСОБА_1 власноруч склала заяву від 21 січня 2022 року про її звільнення з роботи 24 січня 2022 року за угодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України, яка була погоджена уповноваженими особами ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» та того ж дня видано наказ звільнення позивача з 24 січня 2022 року.

Усупереч вимогам ст. 12, 81 ЦАПК України, позивачем під час розгляду справи інстанційними судами не було надано достатніх доказів на підтвердження того, що заява про звільнення 21 січня 2022 року нею було подано під тиском керівництва комунального закладу.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказували на існування в закладі напружених відносин між керівником ОКЗ та деякими співробітниками та надмірного навантаження. Проте, з їх показань не слідує, що вони були безпосередніми свідками того, що заява про звільнення написана ОСОБА_1 саме під примусом керівництва комунального закладу.

Колегія суддів, звертає увагу і на те, що ОСОБА_1 в доводах позовної заяви вказувала на те, що заява про звільнення була написана нею з метою уникнення позбавлення кваліфікації судового експерта, застосованого до неї за рішенням експертно-кваліфікаційної комісії. У той же час, на переконання колегії судів, наявність у позивача стажу судового експерта більше 20 років, свідчить про те, що вона має бути обізнаною, в тому числі із затвердженим наказом МОЗ України від 20 липня 2018 року №1361 Порядком позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівникам установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи. Нормами якого не передбачення можливість анулювання експертно-кваліфікаційною комісією прийнятого рішення.

Крім того, ОСОБА_1 в заяві, поданій позивачем 24 січня 2022 року начальнику ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», вказувала на те, що заява про звільнення від 21 січня 2022 року нею була подана в стані сильного душевного хвилювання, а не в наслідок чинення на неї тиску зі сторони керівництва комунального закладу.

Нормами КЗпП України для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язку приймати відкликання працівником своєї заяви про звільнення у разі досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін (див. висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 234/3268/19).

Взаємної згоди відповідача та позивачки щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України між сторонами досягнуто не було.

Звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою від 24 січня 2022 року, в якій просила не розглядати заяву про звільнення від 21 січня 2022 року, не дає підстав для висновку про незаконність її звільнення, оскільки якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою на це власника або уповноваженого ним органу і працівника, на що не звернув суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині вимог.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем не було доведено подання нею заяви про звільнення за згодою сторін під примусом керівництва комунального закладу, а також з огляду на відсутність у відповідача згоди на анулювання домовленості на припинення трудового договору з позивача, колегія суддів вважає, що оскаржуваний наказ про звільнення від 21 січня 2022 року видано відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Вимоги про поновлення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення, підстав для задоволення яких колегією суддів не встановлено.

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення експертно-кваліфікаційної комісії ОКЗ від 20 січня 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що воно суперечить та не відповідає вимогам ст. 19, п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, ст. 14, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судову експертизу», а також закріпленим ст. 3 цього Закону таким принципам судово-експертної діяльності як її законність і незалежність, та закріпленим ст. 4 Закону гарантіям незалежності судового експерта та правильності його висновку.

Частинами 1 та 2 статті 10 Закону України «Про судову експертизу» (тут і далі в редакції, яка діяла на час прийняття експертно-кваліфікаційною комісією рішення від 20 січня 2022 року) визначено, що судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до юридичної відповідальності.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 17 цього Закону для присвоєння та позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів створюються експертно-кваліфікаційні комісії при міністерствах та інших центральних органах виконавчої влади, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність.

До складу експертно-кваліфікаційних комісій входять найбільш досвідчені фахівці та науковці, які мають кваліфікацію судового експерта та стаж практичної роботи за спеціальністю не менше п`яти років. Серед них має бути не менше двох фахівців тієї експертної спеціальності і того класу, з яких комісія проводить атестацію, присвоює кваліфікацію судового експерта або кваліфікаційний клас, а також фахівець з процесуальних питань судової експертизи.

За змістом пунктів 6, 11 та 15 Положення про експертно-кваліфікаційні комісії установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 20 липня 2018 року №1361 персональний склад ЕКК затверджується наказом Установи. Склад ЕКК формується з голови, заступника голови, секретаря та членів ЕКК (усього не менш, ніж 11 осіб). До складу ЕКК входять фахівці та/або наукові працівники, які мають кваліфікацію судового експерта та стаж практичної роботи за спеціальністю не менше п`яти років. Серед них має бути фахівець з процесуальних питань судової експертизи.

Формою роботи ЕКК є засідання. Засідання ЕКК проводить її голова, а у разі його відсутності або проведення його атестації - заступник голови.

Засідання ЕКК є правомочним, якщо в ньому беруть участь не менше двох третин її складу та не менше двох фахівців тієї експертної спеціальності, з якої комісія проводить атестацію щодо присвоєння (підтвердження) кваліфікації судового експерта та/або присвоєння (підтвердження) кваліфікаційного класу судово-медичного-експерта, або розглядає питання щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів.

ЕКК за результатами атестації приймає рішення простою більшістю голосів присутніх на засіданні її членів. Якщо до складу ЕКК входить безпосередній керівник працівника Установи, він не бере участь у голосуванні.

Відповідно до п. 3 6, 9-11, 19 Порядку позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційних класів судово-медичних експертів працівникам установ, в яких проводяться судово-медичні експертизи, затвердженого наказу Міністерства охорони здоров`я України, від 20 липня 2018 року №1361, підставою для розгляду питань в ЕКК щодо позбавлення працівника Установи кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, є подання його безпосереднього керівника стосовно результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи. До подання додаються документи, що містять інформацію та свідчать про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи.

Рішення про винесення на розгляд ЕКК питання щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта приймається головою ЕКК. Не пізніше ніж за три робочих дні до засідання ЕКК, голова ЕКК зобов`язаний ознайомити судового експерта з поданими матеріалами.

Розгляд питання щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта відбувається за участю судового експерта.

За наслідками розгляду питання щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, ЕКК приймає одне з таких рішень:

позбавлення кваліфікації судового експерта;

позбавлення кваліфікаційного класу судово-медичного експерта;

не позбавляти судового експерта кваліфікації судового експерта та/або не позбавляти кваліфікаційного класу судово-медичного експерта.

Рішення ЕКК виноситься за відсутності судового експерта і оголошується одразу після його прийняття.

Повний текст рішення виготовляється протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня оголошення рішення.

Рішення ЕКК складається з:

вступної частини із зазначенням: дати засідання та номера рішення; складу комісії; прізвища та ініціалів судового експерта, стосовно якого розглядалось питання, відомостей про його присутність або відсутність на засіданні;

описової частини із зазначенням: змісту питання, що розглядалось ЕКК; переліку документів, що розглядались на засіданні; результатів перевірки інформації про порушення судовим експертом вимог законодавства України про судову експертизу та/або нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи; змісту пояснень судового експерта;

мотивувальної частини із зазначенням: встановлених обставин з посиланням на досліджені ЕКК документи, матеріали та пояснення судового експерта; мотивів, з яких ЕКК дійшла висновку щодо прийняття свого рішення; нормативно-правових актів щодо проведення судово-медичної експертизи, якими керувалася ЕКК під час прийняття рішення;

резолютивної частини із зазначенням: суті рішення за результатами розгляду; прізвищ, ініціалів та підписів членів ЕКК, які брали участь у засіданні.

Рішення ЕКК щодо позбавлення кваліфікації судового експерта і позбавлення кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, може бути оскаржене в судовому порядку.

Встановлено, що на підставі подання завідувача відділу експертизи трупів ОСОБА_2 , за участю судового експерта ОСОБА_1 , 20 січня 2022 року проведено засідання експертно-кваліфікаційної комісії ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» з позбавлення кваліфікації судового експерта та кваліфікаційних класів судово-медичних експертів.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що оспорюване рішення ЕКК №1 від 20 січня 2022 року є незаконним та підлягає скасування.

Так, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, експертно-кваліфікаційною комісія ухвалила рішення, як про позбавлення кваліфікації судового експерта, так і позбавлення кваліфікаційного класу судово-медичного експерта, що суперечить вимогам п. 9 вказаного Порядку.

Крім того, в порушення вимог п. 11 Порядку в оспорюваному рішенні не наведено мотивів, з яких ЕКК дійшла висновку про позбавлення ОСОБА_1 кваліфікації судового експерта та кваліфікаційного класу судово-медичного експерту, що у свою чергу є також підставою для його скасування.

Помилкове посилання суду першої інстанції на те, в голосуванні при прийнятті рішення стосовно позивача брав участь її безпосередній керівник, а також порушення експертно-кваліфікаційною комісією ряду норм КПК України не впливає на правильність рішення суду в частині визнання незаконним та скасування рішення ЕКК комунального закладу від 20 січня 2022 року відносно позивача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір в частині визнання незаконним та скасування рішення експертно-кваліфікаційної комісії від 20 січня 2022 року, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Крім того, у відповідності до положень ч. 13 ст. 141 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні в частині розподілу між сторонами судових витрат.

Так, пропорційно до частки задоволених позовних вимог (одна немайнова вимога з трьох заявлених вимог), з відповідача на користь позивача належить стягнути 3333 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 992 грн 40 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Понесені відповідачем судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в сумі 7966 грн 88 коп. належить компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 вересня 2023 року в іншій оскаржуваній частині залишити без змін.

Стягнути з Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» на користь ОСОБА_1 3333 гривні 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 992 гривні 40 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Компенсувати Обласному комунальному закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України 7966 гривень 88 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 9 травня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов