КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/24549/23

11 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Євгенія Олеговича на ухвалу Святошинського районного суду Києва від 02 вересня 2024 року, постановлену під головуванням ОСОБА_2 , у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовомдо ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16січня 2023 року шлюб між нею та ОСОБА_1 розірваний, від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею, перебуває на її повному утриманні, всі витрати, пов`язані з фізичним та духовним розвитком дитини, несе вона сама.Відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина, його вихованням та розвитком не цікавиться.

Зазначала, що спору щодо місця проживання дитини разом з нею, з ОСОБА_1 ніколи не було, так як професія відповідача далекобійник, завжди не вдома. На сьогодні їй відомо тільки те, що він за кордоном. Після розлучення ОСОБА_1 дитиною не займається та матеріальної допомоги не надає, взагалі останні два роки участі у житті сина не бере, тільки висилає іграшки на свій смак, проте, декілька разів висловлювався з погрозами на її адресу, що забере сина до себе, тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом, щоб вона та дитина не залежали від дозволів та згод такого батька, як ОСОБА_1 , який нічим не допомагає, так ще й знаходиться невідомо де.

З урахуванням викладених обставин, позивач ОСОБА_3 просила суд визначити місце проживання малолітньої сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду Києва від 15 травня2024 рокув задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини, відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду Києва від 02 вересня 2024 року заяву представника відповідача - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення у межах розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини - повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Загородній Євгеній Олегович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 вересня 2024 року у справі № 759/24549/23 скасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для проведення нового розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстацнії не враховано, що статтею 270 та статтею 141 ЦПК України визначено різні види строків: стаття 141 ЦПК України встановлює строк на подання доказів понесених стороною витрат, а стаття 270 ЦПК України - строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, якщо одна чи кілька вимог не було вирішено судом.

Вказує, що відповідачем у відзиві зазначався розмір витрат, понесених у зв?язку із розглядом даної справи, які просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , сплата яких підтверджується договором № 09/01 про надання професійної правничої допомоги від 09 січня 2024 року, актом №1 про прийняття-передачу наданих послуг, актом №2 про прийняття-передачу наданих послуг, квитанціями.

До суду було подано наступні докази понесених витрат: копія договору № 09/01 про надання професійної правничої допомоги від 09 січня 2024 року (додаток до відзиву); копія акта №1 про прийняття-передачу наданих послуг (додаток до відзиву), копія квитанції № BBCK-8C06-BAP5-54E8 від 22.01.2024 (додаток до відзиву); копія квитанції № T4E7-7362-54M8-BMT7 від 08.03.2024 (додаток до клопотання про долучення доказів, поданого 15.04.2024 року через Електронний Суд).

Водночас судом під час ухвалення рішення не було вирішено питання про судові витрати, що є стало підставою для звернення відповідача із заявою про ухвалення додаткового рішення.

До заяви про ухвалення додаткового рішення сторона відповідача не подавала жодних нових доказів, оскільки докази витрат на правову допомогу було ним подано під час розгляду справи ще до судових дебатів, а тому, на думку сторони відповідача, відсутні підстави для застосування до вказаної заяви вимог ст. 141 ЦПК України. У той же час, оскільки докази подано до суду, а питання розподілу судових витрат не вирішено - підлягає застосуванню стаття 270 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Зазначає, що позов про визначення місця проживання дитини не обмежував прав та інтересів відповідача, більш того, носив немайновий характер, тому застосування подвійної адвокатської допомоги було невиправданим. Стягнення судових витрат не стосується суті спору та не є рішенням по суті спору.

Позивач вважає, що витрати на адвокатів - це витрати не в інтересах дитини.

Щодо моральної сторона питанняпозивач зазначає, що покладення відповідачем витрат на неї, як матір дитини, яка сама виховує сина - це ганебний вчинок як для чоловіка, так і для батька.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_3 запречувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач та третя особа: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської областів судове засідання не з`явилась. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.

30 жовтня 2024 року від третьої особи Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на адерсу Київського апеляційного суду надішло клопотання про розгляд справи без участі представника Служби.

11 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про розгляд справи без участі сторони відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.

Згідно вимог ст. ст. 128, 130, 211, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності сторони відповідача та представника Служби у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., поясненння сторони позивача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, в якому просила суд визначити місце проживання малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею за адресою АДРЕСА_1 .

У січні 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем подано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд в задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої сина з матір?ю відмовити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, надавши розрахунок вказаних витрат, із долученням договору № 09/01 від 09 січня 2024 року про надання професійної правничої допомоги, укладеного між адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем та ОСОБА_1 (клієнт), акта №1 від 18 січня 2024 року про прийняття-передачу наданих послуг щодо підготовки відзиву, вартістю 4 000,00 грн, акта № 2 від 19 січня 2024 року про прийняття-передачу наданих послуг щодо підготовки зустрічної позовної заяви, вартістю 4 000,00 грн, оплата яких здійснена ОСОБА_1 , про що долучено квитанції: №BBCK-8C06-BAP5-54E8 від 22.01.2024; № Т841-9603-4278-4025 від 22.01.2024 (а.с. 86-111 том 1).

Повноваження адвоката Солдаткіна Олександра Сергійовича підтверджуються ордером серії АІ № 1517614 від 09 січня 2024 року на надання правничої допомоги ОСОБА_1 в Святошинському районному суді міста Києва (а.с.110 том 1).

29 січня 2024 року Святошинським районним судом міста Києва зареєстрована зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом встановлення порядку участі у вихованні та житті дитини, у прийнятті якої судом першої інстанції відмовлено, про що постановлена ухвала від 07 березня 2024 року (а.с.129-133, 175 том 1).

У судовому засіданні 07 березня 2024 року приймав участь представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Солдаткін О.С. (а.с. 172-174 том 1).

09 квітня 2024 року, повторно 15 квітня 2024 року, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем на виконання вимог частини 8 статті 141 ЦПК України подано до суду клопотання про долучення доказів - квитанції № T4E7-7362-54M8-BMT7 від 08 березня 2024 року, яка підтверджує сплату клієнтом послуг адвоката за участь у судовому засіданні у розмірі 4 000,00 грн (а.с. 186-189, 205-209 том 1).

У судових засіданнях 10 квітня 2024 року, 15 травня 2024 року приймав участь інший представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Загородній Євгеній Олегович, з підтвердженням своїх повноваженням ордером серії АІ № 1586106 від 09 квітня 2024 року, виданим на підставі договору про надання правової допомоги №09/04 від 09 квітня 2024 року (а.с. 190, 191, 192-193 том 1).

Рішенням Святошинського районного суду Києва від 15 травня2024 рокув задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання місця проживання дитини, відмовлено.

В рішенні від 15 травня 2024 року питання щодо розподілу понесених відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, судом першої інстанції не вирішувалось.

Учасниками справи судове рішення Святошинського районного суду Києва від 15 травня2024 рокуне оскаржувалось.

18 червня 2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу(а.с. 224-226 том 1).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19 червня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення повернуто без розгляду (а.с. 228-229 том 1).

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, про що роз?яснено судом першої інстанції в ухвалі від 19 червня 2024 року.

26 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Загородній Євгеній Олегович через підсистему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн (а.с. 1-13 том 2).

Заява обгрунтована тим, що у відзиві сторона відповідача зазначила розмір витрат, понесених у зв`язку розглядом даної справи. Разом з відзивом було подано докази понесених витрат, а саме: копія договору № 09/01 про надання професійної правничої допомоги від 09 січня 2024 року (додаток до відзиву); копія акта №1 про прийняття-передачу наданих послуг (додаток до відзиву); копія квитанції № BBCK-8C06-BAP5-54E8 від 22.01.2024 (додаток до відзиву); копія квитанції № T4E7-7362-54M8-BMT7 від 08.03.2024 (додаток до клопотання про долучення доказів, поданого 15.04.2024 року через Електронний Суд). Однак, судом при ухваленні рішення у даній справі не вирішено питання про судові витрати, що є підставою для звернення відповідача із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Інших доказів, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу до заяви стороною відповідача не долучено.

Повертаючи без розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення від 26 серпня 2024 року, суд першої інстанції свій висновок обгрунтовував тим, що представник відповідача повторно звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення більше, ніж через три місяці після ухвалення рішення, та більше, ніж через два місяці після повернення без розгляду первинної заяви про ухвалення додаткового рішення. Питання щодо поновлення строку на подачу доказів розміру витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не підіймалось.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У справі, яка переглядається в частині повернення без розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, встановлено, що представник відповідача у першій заяві по суті спору (у відзиві на позовну заяву) просив суд стягнути з позивачки на користь відповідача витрати на правову допомогу.

В обгрунтування розрахунку витрат у зв?язку з розглядом справи сторона відповідача зазначала, що між адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір № 09/01 від 09 січня 2024 року про надання професійної правничої допомоги, предметом якого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справі №759/24549/23.

Адвокат та клієнт погодили вартість правничої (правої) допомоги (розмір гонорару) у справі: підготовка відзиву у справі - 4000,00 грн, підготовка зустрічної позовної заяви - 4000,00 грн, представництво інтересів в судовому засіданні - 4000,00 грн за одне судове засідання.

До відзиву було додано: договір № 09/01 від 09 січня 2024 року про надання професійної правничої допомоги, укладений між адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем та ОСОБА_1 (клієнт), акт №1 від 18 січня 2024 року про прийняття-передачу наданих послуг щодо підготовки відзиву, вартістю 4 000,00 грн, акт № 2 від 19 січня 2024 року про прийняття-передачу наданих послуг щодо підготовки зустрічної позовної заяви, вартістю 4 000,00 грн, оплата яких ОСОБА_1 підтверджується квитанціями: №BBCK-8C06-BAP5-54E8 від 22.01.2024; № Т841-9603-4278-4025 від 22.01.2024 (а.с. 86-111 том 1).

На підтвердження своїх повноважень адвокат Солдаткін Олександр Сергійович долучив ордер серії АІ № 1517614 від 09 січня 2024 року на надання правничої допомоги ОСОБА_1 в Святошинському районному суді міста Києва (а.с.110 том 1).

Зазначені документи разом із відзивом були направлені стороною відповідача всім учасникам справи, що підтверджується долученими поштовими накладними та описами вкладень до поштових відправлень (а.с. 118, 119 том 1).

Позивач скористалася правом на подання заперечень щодо витрат на правову допомогу, понесених стороною відповідача (а.с.134-139 том 1).

Також у відзиві зазначено, що докази на підтвердження надання правничої допомоги шляхом участі представника у судових засіданнях будуть надані до закінчення судових дебатів у справі згідно з вимогами ЦПК України.

Участь представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Солдаткін О.С. у судовому засіданні 07 березня 2024 року підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 172-174 том 1).

09 квітня 2024 року, повторно 15 квітня 2024 року, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Солдаткіним Олександром Сергійовичем на виконання вимог частини 8 статті 141 ЦПК України подано до суду клопотання про долучення доказів - квитанції № T4E7-7362-54M8-BMT7 від 08 березня 2024 року, яка підтверджує сплату клієнтом послуг адвоката за участь у судовому засіданні у розмірі 4 000,00 грн і такі докази подані стороною відповідача до закінчення судових дебатів у справі (а.с. 186-189, 205-209 том 1).

Про інші докази, які містяться в матеріалах справи, на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу, сторона відповідача не заявляла до закінчення судових дебатів у справі та не долучала їх при поданні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі.

В обгрунтування вимог про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, сторона відповідача посилалась на те, що рішенням суду по суті вирішення спору питання щодо розподілу фактично понесених відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 8 000,00 грн, на підтвердження яких надані докази до закінчення судових дебатів у справі, судом першої інстанції не вирішено, що є способом усунення неповноти рішення суду відповідно до вимог статті 270 ЦПК України.

Наведеного суд першої інстанції не врахував, залишив поза увагою дотримання відповідачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування відповідних судових витрат та порядку подання доказів та зробив передчасні висновки про повернення без розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення від 26 серпня 2024 року.

Суд першої інстанції помилкового застосував до спірних правовідносин правила частини 8 статті 141 ЦПК України, не врахувавши, що до поданої стороною відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення від 26 серпня 2024 року підлягали застосуванню правила статті 137, 270 ЦПК України, оскільки докази понесення витрат на правничу допомогу є складовими першої заяви відповідача по суті спору (відзиву на позовну заяву), а не подання їх окремо на підтвердження понесених таких витрат до заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі.

За викладених обставин висновок суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Загороднього Євгенія Олеговича про ухвалення додаткового рішення від 26 серпня 2024 року не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду досуду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, колегія суддівапеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Євгенія Олеговича та достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення, ухваленого на стадії вирішення питання про ухвалення додаткового рішення у справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 2, 15, 58, 62, 133, 134, 137, 141, 270, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Загороднього Євгенія Олеговича задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду Києва від 02 вересня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про визнання місця проживання дитини, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: