ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3149/23 Номер провадження 22-ц/814/1848/24Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н.М. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 серпня 2013 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-заяви відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались частиною першою статті 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач, в порушення умов вказаного договору, не виконав належним чином зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 09 листопада 2023 року має заборгованість у розмірі 25450,33 грн, яка складається: 10158,78 грн - заборгованість за кредитом, 2145,26 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 13146,29 грн - штрафи.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

У зв`язку з вищевказаним, позивач прохав суд стягнути на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 серпня 2013 у розмірі 25450,33 грн, яка складається: 10158,78 грн - заборгованість за кредитом, 2145,26 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 13146,29 грн - штрафи, а також судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року у задоволенні позовних вимог АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів укладення кредитного договору 01 серпня 2013 року між ОСОБА_1 та АТ «А-Банк», натомість до позовної заяви додано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що свідчить про укладення кредитного договору 11 квітня 2012 року між відповідачем та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Позиції учасників справи

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року не погодилося АТ «А-Банк» та оскаржило його в апеляційному порядку, подавши до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохав суд скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року та задовольнити позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості в повному обсязі, стягнувши з відповідача також й судові витрати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Щодо відсутності підпису відповідача на Тарифах та Умовах і Правилах, позивач наголошує, що ОСОБА_1 в Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно ознайомлюватися із змінами до них, викладеними на сайті банку. Крім того, факт ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку, і погодження з ними підтверджується й тим, що боржник користувався кредитними коштами.

Посилаючись на норми ЦК України, позивач зауважує, що він має право на стягнення процентної складової кредитної заборгованості відповідача.

Крім того, навіть за умови врахування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, місцевий суд повинен був стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту.

Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, однак на підтвердження правильності розрахунку банк надав до суду банківську виписку.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 25450,33 грн та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 11 квітня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначено, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 23).

Вказана анкета-заява від 11 квітня 2012 року додана позивачем до позову.

Крім того, позивач додав до позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms, а також витяг щодо тарифів користування кредитною картою «Універсальна», «Універсальна GOLD», які не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладання договору (а.с. 33-40).

Згідно довідки за картками АТ «А-Банк» ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до серпня 2015 року (а.с. 32).

Відповідно до довідки за лімітами клієнту ОСОБА_1 , кредитний договір №б/н (внутрішньобанківський референс SAMAВ0768) від 01 серпня 2013 року за період з 01 серпня 2013 року по 09 листопада 2023 року встановлювався ліміт у розмірі: 01 серпня 2013 року - 12500,00 грн, 14 січня 2016 року 15000,00 грн, 20 липня 2018 року - 11000,00 грн (а.с. 31).

З виписки по картці ОСОБА_1 (рахунок НОМЕР_3 ) за період часу з 01 серпня 2013 року по 09 листопада 2023 року відповідачем було витрачено 27976,69 грн, а зараховано 2526,36 грн (а.с. 24-30).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № б/н від 01 серпня 2013 року, укладеному між АТ «А-Банк» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 09 листопада 2023 року заборгованість становить 25450,33 грн, з яких: 10158,78 грн - заборгованість за кредитом, 2145,26 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 13146,29 грн штраф (а.с. 5-22).

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Аналіз змісту позову АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором свідчить про те, що предметом позову в справі є заборгованість за кредитним договором, укладеним між сторонами 01 серпня 2013 року.

Як на підтвердження факту виникнення кредитних правовідносин між сторонами справи, позивачем до поданої ним позовної заяви було долучено Анкету-заяву №б/н від 11 квітня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, де кредитором є ПАТ КБ «ПриватБанк».

Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають до застосування правила частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За правилами частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний власні процесуальні дії належним чином обґрунтувати (мотивувати), враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно із частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, при розгляді справи про стягнення кредитної заборгованості, першочерговим завданням суду є встановлення виникнення кредитних відносин між позивачем та відповідачем, оскільки саме їх виникнення є передумовою для подання позову про стягнення заборгованості.

Звертаючись до суду першої інстанції, АТ «А-Банк» у поданому ним позові вказало, що 01 серпня 2013 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Натомість з наданих позивачем доказів вбачається, що 11 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 11 квітня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Будь-яких відомостей про взаємозв`язок вказаної позивачем у позовній заяві інформації та наданих останнім доказів матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 13 травня 2020 року по справі №219/1704/17, Верховний Суд в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Згідно частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки позивачем не було надано доказів виникнення кредитних правовідносин з відповідачем, що є предметом розгляду поданої позовної заяви, адже подані банком докази стосуються іншої фінансової установи та їх взаємозв`язок не є доведеним, то з огляду на відсутність причинно-наслідкового зв`язку (виникнення кредитних зобов`язань неповернення кредитних коштів стягнення кредитних коштів у судовому порядку), суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги АТ «А-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 серпня 2013 року є необґрунтованими та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності підпису на Тарифах та Умовах і Правилах надання банківських послуг в А-Банку, стягнення процентів, та застосування правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, оскільки підставою для відмови у поданому банком позову є саме неподання АТ «А-Банк» достатніх доказів на підтвердження виникнення кредитних правовідносин між сторонами справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані сторонами докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу АТ «А-Банк» слід залишити без задоволення, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська