РІШЕННЯ

( заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024

м.Харків

Справа № 639/7408/23

провадження 2/639/438/24

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3 особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частини з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 р. по 2010 р., мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , яка після розлучення залишилась проживати з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. З 2015 р. батько дитини свідомо самоусунувся від участі у житті дочки, не піклується про неї, про фізичний і духовний розвиток, її навчанням, не проявляє заінтересованості в подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує та не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, яка є дитиною інвалідом та потребує постійного догляду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно зі ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позов не подав. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Представник 3 особи- Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради направив суду заяву про можливість розгляду справи без участі представника органу опіки та піклування, додавши висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2008 р. народження.

Суд, вислухавши вступне слово позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2007 р. по 16.08.2010 р., мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане повторно 11.04.2019 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області.

За відомостями Департаменту реєстрації Харківської міської ради неповнолітня ОСОБА_3 , 2008 р. народження, зареєстрована разом з позивачем в кв. АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності її матері ОСОБА_1 .

За інформацією Комплексу нестандартної психології «Моя Планета» від 05.12.2023 ОСОБА_3 відвідує комплекс з 2018 р., а саме групові заняття з понеділка по пятницю, в рамках яких отримує академічні навички, розвиток мовлення, навички соціально-побутової сфери. Крім того, дитина двічі на тиждень відвідує індивідуальні заняття логопеда-дефектолога, ерготерапевта та коррекційного педагога ( разом шість занять на тиждень). Дівчина на заняття приходить з мамою ОСОБА_1 або з відчимом ОСОБА_4 . Батько дитини ОСОБА_2 не супроводжував доньку на заняття, не зв`язувався зі спеціалістами чи керівництвом ні в усній, ні письмовій формі, оплати за заняття не здійснював.

Згідно довідки КНП «Дергачівська центральна лікарня» Дергачівської міської ради Харківської області, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на медичному обліку у лікаря-педіатра з народження, з квітня 2017 р. дитина має статус «дитина з інвалідністю». За весь час спостереження дитину супроводжувала мати. Батько дитини, ОСОБА_2 , до Дергачівської центральної лікарні з будь-якими питаннями щодо стану здоров`я доньки ОСОБА_3 не звертався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка знає позивача з дитинства, оскільки дружить з її батьками підтвердила, що за час проживання сторін у шлюбу відповідач не дуже допомагав сім`ї та займався дитиною, а після їх розлучення ОСОБА_2 не приходив до дочки, нею не цікавився, матеріально не допомагав.

Свідок ОСОБА_6 стверджувала, що з 2015 р. приятелює з ОСОБА_1 і за цей час бачила батька ОСОБА_3 - ОСОБА_2 два рази, коли він приїздив до свого батька, який хворів і заходив до позивача. Незважаючи на те, що дитина потребує постійної допомоги, підтримки, уваги, інклюзивного навчання, лікування, відповідач не піклується про дочку і участі у її житті не приймає, не цікавиться станом здоров`я, не телефонує , мешкає і працює закордоном тривалий час.

Згідно висновку від 13.03.2023 № 130 Департамент служб у справах дітей Харківської ради, як представник органу опіки та піклування, керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164 СК України, рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

За вимогами ч.2 ст. 150, ч.ч. 3,4 ст. 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення цього пункту свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач з 2015 року фактично ухиляється від виховання доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, та зазначає, що відповідач весь цей час проживає закордоном і жодного інтересу до дитини не виявляє, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Встановлені судом обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, та відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України).

Частина 2 статті 166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментного платежу суд враховую стан здоров`я та матеріального становища дитини і відповідача та вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходу ОСОБА_2 .

За змістом ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа-Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2023 р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 2422 грн. 40 коп.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: позивач- ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

відповідач ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце останньої реєстрації: АДРЕСА_3 );

третя особа- Департамент служб у справах дітей Харківської міської (, м. Харків, вул.Чернишевська, 55).

Повне судове рішення складено 06.05.2024.

СУДДЯ -