Провадження № 2/554/5957/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2024 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Михайлова І.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА БУД» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Борзовець О.В., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА БУД» про визнання майнових прав на об?єкт інвестування.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної підсудності є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно з прохальною частиною позовної заяви, позивач просить визнати за ОСОБА_1 майнові права на об`єкт інвестування квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору № П.60-61 про резервування майнових прав на житлову нерухомість від 01.10.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТзОВ «ОПТІМА БУД».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є визнання майнових прав на об`єкт інвестування квартиру, розташовану на території Київського району м. Полтави, що належить до територіальної юрисдикції Київського районного суду м. Полтави.

Положеннями статті 30 ЦПК України передбачено, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від правових позицій КЦС ВС про розгляд відповідних справ за правилами виключної підсудності судом за місцезнаходженням майна. Так, позови, які виникають з приводу нерухомого майна, - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому всі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна. При цьому Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладені положення законодавства України та предмет позову, суд приходить до висновку, що на підсудність цієї справи поширюються положення ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Таким чином, виходячи із предмету спірних правовідносин та беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги стосуються майнових прав на об`єкт інвестування, що розташований на території Київського району м. Полтави, то даний спір не підсудний Октябрському районного суду м. Полтави, оскільки має розглядатись за правилами виключної підсудності в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 30 ЦПК України, а саме Київським районним судом м. Полтави.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про направлення справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Київського районного суду м. Полтави.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 260 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА БУД» про визнання майнових прав на об`єкт інвестування передати на розгляд до Київського районного суду м. Полтави за адресою: Хорольський провулок, 6, м. Полтава, Полтавська область, 36000.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п?ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя І.М. Михайлова