Справа №: 2-310/2002
провадження №: 6/398/155/24
УХВАЛА

Іменем України

"10" травня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Олександрія заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрійський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановлене на підставі ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.10.2013 року у справі № 398/8506/13-ц.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.10.2013 року у справі № 398/8506/13-ц в порядку виконання судового рішення за виконавчим листом № 2-310/2002 від 15.11.2004 року,про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно по 1 / 4 частині з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 02.07.2002 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено порядок виконання виконавчого листа шляхом тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів. В листі Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.04.2024 року № 81691 зазначено, що виконавчий лист № 2-310/2002 від 15.11.2004 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з відсутністю у боржника майна, після повернення вказаний виконавчий документ на виконання відділу не пред`являвся,тому підстави для тимчасового обмеження заявника у праві виїзду за межі України на даний час відсутні.

Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника подав заяву, в якій просив розгляд заяви провести без їх участі.

Представник Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що жодних претензій до ОСОБА_1 з приводу аліментів не має, борг погашений в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що дана заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.10.2013 року у справі № 398/8506/13-ц за поданням державного виконавця відділу ДВС Олександрійського МРУЮ Дудніка Сергія Миколайовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов язань за виконавчим листом № 2-310/2002 від 15.11.2004 року,про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно по 1 / 4 частині з усіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 02.07.2002 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до листа Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.04.2024 року № 81691 вбачається, що 09.06.2014 року виконавчий лист № 2-310/2002 від 15.11.2004 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з відсутністю у боржника майна. Після повернення вказаний виконавчий документ на виконання відділу не пред`являвся.

Відповідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Отже, втручання у право фізичної особи боржника на свободу пересування, яке ґрунтується на ст.441 ЦПК України та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» може мати легітимну мету тільки у тому випадку, якщо судом буде встановлено факт ухилення такої особи від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Так, суд зауважує, що обставини щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом № 2-310/2002 від 15.11.2004 року, які стали підставою для застосування до нього обмеження у вигляді тимчасової заборони у праві виїзду за межі території України, не є предметом дослідження у даній справі, оскільки покладені в основу ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.10.2013 року у справі № 398/8506/13-ц.

Разом з тим, суд зауважує, що будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

З наведеного слід дійти висновку, що обмеження, накладені у зв`язку з непогашеною заборгованістю, є виправданими тільки в тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі у вигляді стягнення такої заборгованості. Дія таких обмежень не може бути продовжена протягом тривалого періоду без періодичного перегляду їх обґрунтованості. (п.122 і 124 рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Судом достовірно встановлено, що наведені вище обмеження заявника у праві виїзду за межі України були застосовані за поданням державного виконавця у межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-310/2002 від 15.11.2004 року, яке завершено 09.06.2014 року згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ міг бути пред`явлений до виконання в строк до 09.06.2015 року.

Однак, доказів повторного пред`явлення виконавчого листа № 2-310/2002 від 15.11.2004 року до виконання державним виконавцем не надано.

Враховуючи, що застосоване ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.10.2013 року у справі № 398/8506/13-цобмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі території України повинно мати тимчасовий характер, проте триває близко дванадцяти років, і ані державним виконавцем, ані стягувачем не надано інформації щодо пред`явлення виконавчого листа № 2-310/2002 від 15.11.2004 року до виконання, або інших доказів свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання вказаного виконавчого документу, тому слід дійти висновку про непропорційність застосованого до ОСОБА_1 обмеження з метою такого застосування.

Відповідно до ч.5 ст.441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З огляду на викладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає заяву ОСОБА_1 про скасування відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України обґрунтованою, та такою, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олександрійський відділ державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Скасувати тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яке встановлене ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.10.2013 року у справі № 398/8506/13-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Л.І. Стручкова