Справа № 698/129/24
Провадження № 2/698/83/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гончар Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06.02.2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 118507,26 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028.00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.08.2021 року та 30.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договори споживчого кредиту № 3902031 та № 102290078, які підписано електронними підписами ОСОБА_1 шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, які були надіслані на номер його мобільного телефону.

Відповідно до умов договору № 3902031 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 надано шляхом зарахування на його платіжну карту, кредитні кошти в розмірі 12 300,00 тис. грн, строком на 20 днів до 15.09.2021 року зі сплатою процентів в розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до умов договору № 102290078 від 30.07.2021 року ОСОБА_1 надано шляхом зарахування на його платіжну карту, кредитні кошти в розмірі 15 000,00 грн, строком на 15 днів до 14.08.2021 року зі сплатою процентів в розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

28.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 28-12/2021-72, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3902031 від 26.08.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3902031 від 26.08.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 29-12/2021-45, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102290078 від 30.07.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102290078 від 30.07.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

Взяті на себе зобов`язання позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконував в зв`язку з чим виникла загальна заборгованість в розмірі 118507,26 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19321,00 грн.; заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 99186,26 грн..

Ухвалою суду від 06.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.03.2024 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити повністю ТОВ «Коллект Центр» в позові, оскільки вважає, що подані суду докази є не належними та недопустимими, договіри про споживчі кредити № 3902031 та № 102290078 ним не підписувалися та доказів користування номером телефону на який направлявся електронний підпис одноразовим ідентифікатором ним не використовується, позивач не довів у позовній заяві ні факту укладення договорів, ні факту здійснення переддоговірної роботи по зазначеним договорам споживчого кредиту, відсутні доказів розміру заборгованості, комісіїю за надання кридитів та зміну процентної ставки за користуванням кредитними коштами здійснену в одностороньому порядку без додаткового договору вважає нікчемними умовами зазначених договорів, не погоджується з наданими розрахунками суми нарахованих процентів та надає свої розрахунки (згідно умов пунктів 1.2 та 1.3 договору № 3902031 від 26.08.2021 року сума кредиту становить 12300,00 грн., яка видавалась строком на 20 днів, а згідно умов пунктів 1.2 та 1.3 договору № 102290078 від 30.07.2021 року сума кредиту становить 15000,00 грн., яка видавалась строком на 15 днів. За таких обставин сума процентів за договором № 3902031 від 26.08.2021 року становитиме: 12300,00 х 20 = 2460 грн., а за договором № 102290078 від 30.07.2021 року становитиме: 15000,00 х 15 = 2250 грн.), при цьому вказує, що з 18.05.2023 року він призваний і по даний часу перебуває на військовій службі, тому згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за договорами, нараховані станом на 10.01.2023 року з нього не можуть бути стягнуті. Крім того, вказує про нікчемність договорів факторингу, оскільки ТОВ «Вердикт Капітал» не є фінансовою установо, не внесено до Державного реєстру фінансових установ та є неналежним фактором.

Крім того, зазначає, що у порушення приписів ч. 3 ст. 137 ЦПК України в матеріалах позову відсутній детальний опис робіт (надання послуг) виконаних адвокатом, та здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а додана платіжна інструкція на суму 59000,00 грн. не являється доказом оскільки не містить інформації за які послуги здійснено сплату. Тому вважає, що зазначена у позовній заяві сума витрат позивача на правову допомогу є завідомо неправдивою для введенням суду в оману з метою незаконного збагачення, а тому просить усі судові витрати покласти на позивача.

Відповідь на відзив на позовну заяву до суду не надходила. 01.05.2024 року до суду надійшло клопотання ТОВ «Коллект Центр» про слухання справи за відсутності позивача.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності дост. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимогст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідност. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці розяснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що відповідно до договору про споживчий кредит № 102290078 від 30.07.2021 року розмір кредиту становить 15000,00 гривень, строк кредиту 15 днів з 30.07.2021 року по 14.08.2021 року та процентна ставка 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом в розмірі 2250,00 грн..

Кредит надавався строком на 15 днів, тобто до 14.08.2021 року. Дата надання кредиту 30.07.2021 року.

Договір укладено між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , який підписано 30.07.2021 року о 14 год. 30 хв. позичальником за допомогою одноразового індифікатора V85431.

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію 30.07.2021 року на номер телефону НОМЕР_1 направлено одноразовий індифікатор V85431.

З довідки від 16.06.2022 року вих. № 1621/16-02 встановлено, що 30.07.2021 року з рахунку ТОВ «Мілоан», відкритого в АТ «КБ ПриватБанк», через систему платежів LiqPayST на рахунок ОСОБА_1 за договором № 102290078 було проведено фінансову операцію по переказу коштів 15000,00 грн.

Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит № 102290078 сума платежу за розрахунковий період 18750,00 грн., з яких 15000,00 грн. сума кредиту за договором, 2250,00 грн. проценти за користування кредитом та 1500,00 грн. комісія за надання кредиту.

Дата видачі кредиту 30.07.2021 року, дата платежу 14.08.2021 року.

29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 29-12/2021-45 згідно умов якого, первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги щодо вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 102290078 від 30.07.2021 року.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102290078 від 30.07.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників.

Крім того, відповідно до договору про споживчий кредит № 3902031 від 26.08.2021 року розмір кредиту становив 12300,00 гривень, строк кредиту 20 днів з 26.08.2021 року по 15.09.2021 року та процентна ставка 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом в розмірі 2460,00 грн..

Кредит надавався строком на 20 днів, тобто до 15.09.2021 року. Дата надання кредиту 26.08.2021 року.

Договір укладено між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , який підписано 26.08.2021 року о 08 год. 16 хв. позичальником за допомогою одноразового індифікатора W10350.

Відповідно до довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію 26.08.2021 року на номер телефону НОМЕР_1 направлено одноразовий індифікатор W10350.

З довідки від 16.06.2022 року вих. № 1494/16-02 встановлено, що 26.08.2021 року з рахунку ТОВ «Мілоан», відкритого в АТ «КБ ПриватБанк», через систему платежів LiqPayST на рахунок ОСОБА_1 за договором № 3902031 було проведено фінансову операцію по переказу коштів 12300,00 грн..

Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит № 3902031 сума платежу за розрахунковий період 15990,00 грн., з яких 12300,00 грн. сума кредиту за договором, 2460,00 грн. проценти за користування кридитом та 1230,00 грн. комісія за надання кредиту.

Дата видачі кредиту 26.08.2021 року, дата платежу 15.09.2021 року.

28.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 28-12/2021-72 згідно умов якого, первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги щодо вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 3902031 від 26.08.2021 року.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3902031 від 26.08.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників.

Так, за умовами зазначених договорів було передбачено надання кредитних коштів в розмірі 15000,00 грн. строком на 15 днів та 12300,00 грн. строком на 20 днів. При цьому факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів шляхом перерахування на банківську платіжну картку підтверджений належними доказами, а саме довідками від 16.02.2022 року.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачем кредитних коштів, які в добровільному порядку не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ ««Коллект Центр», яке набуло право вимоги.

Судом критично сприймаються доводи відповідача щодо не користування номером телефоном НОМЕР_2 та не підписання одноразововим індифікатором V85431 договору про споживчий кредит № 102290078 від 30.07.2021 року та не підписання одноразововим індифікатором W10350 договору про споживчий кредит № 3902031 від 26.08.2021 року, оскільки позивачем наданими доказами доведено, що ОСОБА_1 після підписання договору отримав грошові кошти, про які досягнуто згоди у підписаних договорах, на свій картковий рахунок відкритий у АТ «КБ ПриватБанк», що не спростовано наданими відповідачем доказами та клопотань про можливість витребування таких доказів в суді не заявлялося.

Заперечення відповідача про визнання неналежними і недопустимими доказами наданих до позовної заяви копій документів, які на думку відповідача належним чином не завірені стороною позивача, судом до уваги не приймаються, оскільки про наявність у відповідача оригіналів документів поданих суду в копіях, зазначено у позовній заяві, а подані копії прошиті, засвідчені завірчим написом 31.01.2024, з підписом директора та проставленням печатки.

Відповідач посилаючись на п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначає про нікчемність укладених договорів факторингу між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки ТОВ «Вердикт Капітал», на думку відповідача, не є фінансовою установою, не внесений до реєстру фінансових установ та є належним фактором, разом з тим будь яких доказів щодо зазначеного суду не надає.

Оскільки в позовній заяві вимоги щодо стягнення з відповідача комісії не заявляються, судом не надається правова оцінка доводів відповідача з зазначеного питання.

В частині нарахування процентів суд виходить з наступного.

Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за договором про споживчий кредит № 102290078 від 30.07.2021 року після 14.08.2021 процентів в розмірі 49372,02 грн. та за договором про споживчий кредит № 3902031 від 26.08.2021 року після 15.09.2021 року процентів в розмірі 49814,24 грн. є незаконним, а заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами в сумі 99186,26 грн. є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Щодо заперечень відповідача відносно стягнення процентів суд зазначає, що відповідно до наданої відповідачем копії довідки, останній перебуває на військовій службі за мобілізацією у Збройних силах України з 29.06.2022 року.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до цієї ж норми, яка діє в редакції закону від 30.03.2021 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Судом встановлено, що позичальника з 29.06.2022 року призвано до Збройних Сил України під час мобілізації, разом з тим нараховані проценти за користування кредитними коштами здійснено первісним кредитором до його призову, а тому на дані правовідносини не поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тобто у ОСОБА_1 наявний обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договорами, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає на користь позивача сума заборгованості за тілом кредиту, в межах заявленої у позовній заяві суми 19321,00 грн. та 4710,00 грн. - процентів за користування коштами в межах строку кредитування, відповідно до наданих розрахунків первісного кредитора.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню частково, то відповідно до статті 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 605,60 грн. (розмір заявлених вимог 118507,26 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 24031,00 грн. (20%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 3028,00 грн. (3028,00 х 20 % : 100 % = 605,60).

Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем надав до суду договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023 року, з якого вбачається, що ТОВ «Коллект Центр» уклало з АО «Ліга Ассістанс» договір про надання юридичної допомоги.

Крім того, надано прайс-лист АО «Ліга Ассістанс» затверджений 03.01.2023 року відповідно до якого фіксована ціна робіт за підготовку (складання) позовної заяви 3000 грн. та заявку на надання юридичної допомоги № 854 від 02.01.2024 року.

На підтвердження розміру понесених витрат на надання правової допомоги, також надано розрахунок сум надання юридичної допомоги, згідно з яким АО «Ліга Ассістанс» по договорам № 3902031, № 102290078, відповідач ОСОБА_1 надано юридичну допомогу ТОВ «Коллект Центр» наступного характеру: надання усної консультації з вивченням документів (2 год.) 4000,00 грн., підготовка пропозицій (3 год.) 6000,00 грн., Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (7,5 год.) 15000,00 грн.. Загальна сума, що підлягає оплаті позивачем на користь АО «Ліга Ассістанс» становить 25000,00 грн..

Також надано платіжну інструкцію № від 10.01.2024 року про оплату 59000,00 грн.. за надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 року.

Проаналізувавши виконаний опис робіт, суд вважає, що такі види правових послуг, як: надання усної консультації з вивченням документів та підготовка пропозицій, що не передбачено вимогами закону, як передумова для звернення до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання позовної заяви.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані позивачу, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Також, враховуючи заперечення на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, неспівмірність заявленої суми до відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу з ціною позову, складністю цієї справи, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення сум витрат на оплат правової допомоги в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними роботами.

Отже, суд виходячи з критерію реальності послуг за надання правової допомоги та розумності її розміру за конкретних обставин справи важає, що справедливою та реальною сумою, яка може бути сплачена позивачем, виходячи з наданих цін за підготовку (складання) позовної заяви є 3000 грн. 00 коп..

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 02-01/2023, а саме на суму 600,00 грн. (3000 х 20% : 100 % = 600).

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926) заборгованості: за договором № 102290078 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 30.07.2021 року за тілом кредиту 9602 грн. 00 коп. та проценами за користування кредитом 2250 грн. 00 коп., а всього 11852 грн. 00 коп., за договором № 3902031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2021 року за тілом кредиту 9719 грн. 00 коп. та проценами за користування кредитом 2460 грн. 00 коп., а всього 12179 грн. 00 коп., а всього в сумі стягнути 24031 (двадцять чотири тисячі тридцять одна) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 грн. (шістсот пять) грн. 60 (шістдесят) коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 600 (шістосот) грн 00 коп..

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко