ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/902/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №708/74/24 Категорія: 310020000 Попельнюх А.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Новіков О.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.03.2024 (повний текст складено 22.03.2023, суддя в суді першої інстанції Попельнюх Р.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся у січні 2024 року до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 3104 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_1 двадцятитрьохрічного віку зважаючи на те, яка з цих обставин настане першою.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у справі є його батьком. З 27.06.2001 до 08.02.2005 його матір ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. На момент звернення до суду шлюб між батьками розірвано, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено актовий запис за № 49 від 08.02.2005. 22 вересня 2023 року мати позивача вдруге вийшла заміж та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

На підставі договору про навчання у закладі вищої освіти № 01/442 від 04.09.2023 позивач був зарахований на навчання для здобуття ступеня вищої освіти «Магістр» на 1 курс за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою «Приватне право та інтелектуальна власність» за спеціальністю «081-Право». Оскільки ОСОБА_1 навчається, він не має змоги влаштуватися на роботу та отримувати власні заробітки для забезпечення себе всім необхідним, тому потребує матеріальної допомоги батьків.

Відповідно до умов договору про навчання № 01/442 від 04.09.2023 фінансування його навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб.

Невід`ємним додатком до цього договору є договір про надання платних послуг від № 1622 31.08.2023, однією зі сторін якого, а саме замовником освітньої послуги для здобувача освіти, є мати позивача ОСОБА_6 .

Відповідно до умов договору №1622 від 31.08.2023 загальна вартість за весь строк навчання становить 50 900,00 гривень. Навчання розпочалось 11.09.2023 та закінчується 31.12.2024, загальний термін навчання становить 1 рік 4 місяці.

Крім навчання мати позивача наразі витрачає значні кошти на його утримання, що включає у себе придбання одягу, продуктів харчування, придбання необхідних матеріалів та речей для навчання, забезпечення доступом до мережі Інтернет, надання коштів на оплату вартості проїзду до місця навчання, придбання ліків, предметів особистої гігієни. Ураховуючи наведене позивач ОСОБА_1 наразі повністю перебуває на утриманні матері.

Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги в добровільному порядку та не надавав її у минулому, коли ОСОБА_1 навчався на бакалавраті. Тому позивач був змушений звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача, про що свідчить заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області у справі № 708/32/20 від 23.03.2020.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатним як за віком, так і за станом здоров`я, працює лікарем у приватній клініці Київської області, відповідно отримує значно вищий розмір заробітної плати у порівнянні із матір`ю позивача. Інших дітей не має.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.03.2024 позов у справі задоволено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача, який продовжує навчання, аліменти в у розмірі 3 104,00 грн. щомісячно, починаючи з 24.01.2024 і до досягнення ним 23-річного віку з припиненням стягнення аліментів у разі припинення навчання.

Суд виходив з того, що загальний розмір щомісячних витрат на забезпечення базових потреб позивача ОСОБА_1 , а також оплату послуг з його навчання становить 6 209,25 грн. Оскільки батьки зобов`язані приймати спільну участь в утриманні дітей, частка, яку повинен сплачувати відповідач на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідно становить 3 104,63 грн., що не перевищує розмір заявлених позивачем вимог, та відповідачмає можливість сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав 13.04.2024 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1600,00 грн. щомісячно з 24.01.2024 і до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення повнолітнім сином 23 років. Вказує, що позивач, обираючи навчальний заклад, навчаючись на платній основі повинен був враховувати фінансові можливості нести такі витрати батьками. Крім того, судом безпідставно не взято до уваги надану ним медичну документацію, що підтверджують його стан здоров`я та є необхідними при визначенні розміру аліментів; ним надано до суду карту реабілітації інваліда, видану МСЕК, згідно висновків якої передбачено стаціонарне лікування 2 рази на рік та відповідне медикаментозне лікування, що потребує значних матеріальних затрат. Судом не вірно визначено матеріальне становище платника аліментів, адже до 31.07.2023 він крім основного місця роботи працював ще й за сумісництвом. З 01.08.2023 він за станом здоров`я працює і отримує заробітну плату на посаді лікаря лише за основним та єдиним місцем роботи, що відображено у наданій довідці про доходи. Скаржник вказує на те, що прожитковий мінімум на працездатну особу з 01 січня 2024 року становить 3 028,00 грн., проте розмір аліментів, визначений судом в сумі 3 104,00 грн. перевищує прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб, а доказів необхідності на утримання дитини саме такого розміру коштів суду не надано. При цьому судом першої інстанції не враховано рівність обов`язку батьків, оскільки матеріально утримувати сина має й його мати. Крім того, після закінчення навчання мати, з якою укладено договір про навчання, отримає 18% податкової знижки від загальної вартості навчання. Відповідач вважає, що аліменти в розмірі 1 600,00 грн. для розумного задоволення потреб будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законним та належним чином обґрунтованим, також просив виправити помилку, допущену відповідачем в апеляційній скарзі у даті видачі його паспорту.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Полтави 11.01.2002, батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач по справі ОСОБА_2 , про що органом РАГС зроблено відповідний актовий запис № 13 (а.с.5).

Сторонами визнано, що повнолітній син проживає разом із матір`ю, батько приймав участь в утриманні позивача до моменту завершення ним навчання та здобуття освітнього рівня «бакалавр», після чого стягнення аліментів на підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 23.03.2020 було припинено.

Відповідно до договору про навчання у закладі вищої освіти № 2/442 від 04.09.2023, укладеного між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та вступником ОСОБА_1 , законним представником якого на момент укладення договору виступала мати ОСОБА_3 , навчальний заклад зобов`язався здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньою програмою приватне право та інтелектуальна власність за спеціальністю 081 Право для здобуття ступеня вищої освіти «магістр». Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (п.12. Договору).

Договором про надання платної освітньої послуги № 1622 від 31.08.2023, укладеним між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та замовником освітньої послуги ОСОБА_3 , визначені фінансові зобов`язання замовника щодо оплати освітньої послуги, що надається здобувачу закладом освіти. Також умовами наведеного договору, який є невід`ємним додатком до Договору про навчання у закладі вищої освіти від 04.09.2023 за № 01/449, визначено, що загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 50 900,00 грн. (а.с.7-8).

Згідно довідки Черкаського національного університету імені Бохгдана Хмельницького № 957 від 16.02.2024 ОСОБА_1 навчається на 1 курсі денної форми навчання у Навчально-науковому інституті економіки і права Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Термін навчання становить 1 рік 4 місяці, дата вступу 11.09.2023, дата закінчення навчання 31.12.2024 (а.с.54).

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач, як батько, має сплачувати на його користь аліменти в розмірі 30104,63 грн., які складаються з щомісячних витрат на забезпечення його базових потреб (3 028,00 грн. прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році) та 3 181,25 грн. (середньомісячний розмір витрат на оплату навчання). Такими є фактичні обставини у справі.

Правовідносини, які виникли між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.

За правилами ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач зазначив, що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням в університеті, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з оплатою такого навчання, яке становить 50 900,00 грн., витрати на придбання одягу, продуктів харчування, придбання необхідних речей та матеріалів для навчання, забезпечення мережею Інтернет, коштів на проїзд, ліки, предмети особистої гігієни.

З системного аналізу фактичних обставин, встановлених судом при розгляді справи, та вищенаведених норм законодавства вбачається, що відповідач, як батько дитини має обов`язок утримувати сина, попри досягнення ним повноліття, адже останній продовжує навчання в університеті та у зв`язку з цим несе відповідні витрати, що сторонами справи під сумнів не ставиться. Однак скаржник вважає, що суд помилково визначив розмір аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання дитини.

При цьому, вказуючи про необхідність визначення розміру аліментів, які мають стягуватися з відповідача на утримання повнолітньої дитини, що навчається, в розмірі 3 104, 63 грн. суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працевлаштований та отримує заробітну платню, середній розмір якої становить 16 994,46 грн., являючись інвалідом 2 групи загального захворювання довічно отримує пенсію по інвалідності, протягом 2022 року на виконання рішення Чигиринського районного суду Черкаської області з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно стягувались аліменти у розмірі 1 500,00 грн. та він додатково добровільно надавав позивачеві грошові кошти на його забезпечення, загальний розмір таких платежів склав 21 000,00 грн. і загальний розмір середньомісячних витрат відповідача на користь позивача становив 3 250,00 грн., ОСОБА_2 на утриманні інших осіб не має.

Судом враховано, що розмір доходів ОСОБА_2 є сталим та суттєво не змінився у порівнянні із 2022 роком, а мати позивача не має об`єктивної можливості забезпечувати позивача всім необхідним самостійно, оскільки має доходи, рівень яких удвічі менший, у порівнянні із доходами відповідача.

Разом з тим, враховуючи матеріальний стан і стан здоров`я відповідача, який є інвалідом ІІ групи, з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу відповідача, зменшити розмір аліментів та стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 2800,00 грн., що відповідатиме приписам ст.200 СК України з огляду на можливість надання такої допомоги відповідачем та ст.48 Конституції України з огляду також і на право на достатній життєвий рівень позивача, який продовжує навчання.

Всі доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, їм дана належна правова оцінка, з якою погоджується і апеляційний суд.

Щодо отримання 18% податкової знижки від загальної вартості навчання, які отримає мати, у зв`язку з укладенням нею договору про навчання, про що йдеться в апеляційній скарзі, то апеляційний суд виходить з того, що питання про стягнення аліментів з відповідача постало лише 24.01.2024 року після оплати частини освітніх послуг.

Прохання позивача у відзиві на апеляційну скаргу про виправлення помилки у даті видачі паспорта позивача апеляційний суд залишає без розгляду, оскільки така описка не допущена у процесуальному документі і виконання рішення не впливає.

За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 13.12.2023 у даній справі слід змінити через неповне з`ясування обставин справи, зменшивши розмір аліментів.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.03.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання змінити в частині розміру аліментів, які стягнуті з відповідача, визначивши його у розмірі 2800,00 грн. щомісячно.

У решті рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.03.2024 у даній справі залишити без змін.

Судові витрати за апеляційний розгляд справи віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 08.05.2024.

Суддя-доповідач

Судді