Провадження № 2-о/761/312/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Сіромашенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу цивільну за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі - заявники), звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, в якій просять розірвати шлюб між заявниками. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 10.08.2001 року, однак між заявниками сімейне життя не склалось, стосунки погіршились, у зв`язку із чим, подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим, фактично шлюбно-сімейні відносини припинились, шлюб існує формально.

Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, визначення розміру аліментів, визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні дитини після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено нотаріально посвідченим договором від 26.12.2023 року, під реєстровим номером №959.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2024 вищевказана справа надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.

Ухвалою суду від 08.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження.

В силу ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що з 10.08.2021 року заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва. На підставі чого було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №1466.

Під час перебування у шлюбі в заявників народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні встановлено, що причинами розпаду стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо визначення розміру аліментів, визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні дитини після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено нотаріально посвідченим договором від 26.12.2023 року, під реєстровим номером №959.

Суд вважає, що причини, які спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 112, 114, 109 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 259, 263, 265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 10 серпня 2001 року, який був зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №1466.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.В. Сіромашенко