Справа №473/1687/24
Провадження № 22-ц/812/1518/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Плахтій Оленою Володимирівною

на заочне рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Лузан Л.В., дата складання повного тексту незазначена, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан»), про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 26 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит №3800345, відповідно до якого позивач зобов`язався надати та надав відповідачці кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. зі строком користування протягом 15 днів (з можливістю пролонгації вказаного строку), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 10 червня 2021 року), сплатити комісію в розмірі 1 520 грн. 00 коп., а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі пролонгації строку кредитування чи застосування наслідків порушення позичальником грошового зобов`язання - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.

13 вересня 2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №07Т, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 3800345 від 26 травня 2021 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконувала, в зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 36 520 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 8 000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 27 000 грн. 00 коп., заборгованість за комісією в розмірі 1 520 грн. 00 коп.

Враховуючи вищевикладене, просили стягнути на свою користь із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі - 36 520 грн. 00 коп.

Заочним рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про споживчий кредит № 3800345 від 26 травня 2021 року в загальному розмірі 36 520 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 8000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 27 000 грн. 00 коп., заборгованість за комісією в розмірі 1 520 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції вказав, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість в загальному розмірі 36 520 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитому розмірі 8000 грн. 00 коп., комісія в розмірі 1520 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 27 000 грн. 50 коп. (3 000 грн. 00 коп. (заборгованість за узгодженими процентами за встановлений у кредитному договорі період кредитування - з 27.05.2021 по 10.06.2021(включно) нарахованими за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2 кредитного договору)) + 24 000 грн. 00 коп. (заборгованість за узгодженими процентами протягом пролонгованого періоду кредитування - з 11.06.2021 по 09.08.2021 (включно), нарахованими за ставкою 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день пролонгованого строку користування кредитом (п.п. 1.6, 2.3.1.2 кредитного договору)).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 серпня 2024 року відмовлено у перегляді вищезазначеного заочного рішення.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , діючи через адвоката Плахтій О.В., подала на нього апеляційну скаргу у якій вказувала, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції внаслідок визнання встановленою обставиною наявність конкретного розміру кредитного боргу на підставі неналежних, недопустимих, недостовірних, недостатніх доказів, внаслідок невідповідності цього висновку обставинам справи, внаслідок порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зокрема, незастосування нормативних актів, які підлягали застосуванню. Тому просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так вказує, що Анкета-заява на кредит № 3800345 від 26 травня 2021 року, розділ 10 «Реквізити сторін» Договору про споживчий кредит № 3800345 від 26 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а також Додаток № 1 «Графік платежів за договором про споживчий кредит 3800345 від 26 травня 2021 року», ксерокопії яких надані при позові, це спростовують, бо не містять електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором - алфавітно-цифрової послідовності, отриманої відповідачем для реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, тобто не містять обов`язкового реквізиту електронного документу, без якого він не має юридичної сили (п.п. 6,12 ч.1 ст.6 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-УШ, ч.1 ст. 5, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-ГУ).

Позивач розташував скріншот першого листа спірного Договору із одноразовим ідентифікатором J67032 в тексті Додаткових пояснень по справі вих. № від 19 серпня 2024 року, не обґрунтувавши при цьому неможливість його подання при позові з причин, що не залежали від позивача.

Отже, скріншот першого листа спірного Договору із одноразовим ідентифікатором J67032, розташований позивачем в тексті Додаткових пояснень по справі вих. № від 19.08.2024, відносно якого позивач не обґрунтував неможливість його подання при позові, не може бути прийнятий судом до розгляду в силу прямих вказівок закону (ч. 8 ст. 83, ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України).

Зазначає, що Договори споживчого кредитування є реальними, які вважаються укладеними з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п. 2.1 глави 2 «Умови виконання» Договору кредиту, який за версією позивача свідчить про наявність між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 договірних відносин, передбачає, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

При подачі позову надана ксерокопія платіжного доручення № 47195229 від 2021-05-26, яка за версією позивача, засвідчує перерахування відповідачці через Приватбанк 8000,00 грн. з призначенням платежу: кошти згідно договору 3800345, надалі платіжне доручення № 47195229.

Втім, ксерокопія платіжного доручення № 47195229 внаслідок відсутності обов`язкових реквізитів не є належним, допустимим доказом переказу відповідачці кредиту. Відмовляючи у скасуванні заочного рішення суд першої інстанції не обгрунтував залишення без уваги цієї обставини та не надав їй правової оцінки.

В наданій суду копії платіжного доручення № 47195229 не заповнені поля, які мають містити відомості про дату валютування, дати його надходження в банк та виконання банком, засвідчені підписом відповідального виконавця та відбитком штампа Приватбанку, який вказаний як банк платника.

На її думку, матеріали справи не містять доказів переказу кредитодавцем - ТОВ «Мілоан», на картковий рахунок відповідачки кредитних коштів у сумі 8000,00 грн., отже, вважає припущенням висновок суду про фактичне використання відповідачкою кредитних коштів, внаслідок чого є неправомірним нарахування відсотків у розмірі 3000,00 грн. за період з 27.05.2021 по 10.06.2021 за ставкою 2,5 %.

Також вказувала на неналежне нарахування відсотків за цим кредитним договором.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Згідно зі статтею 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 21 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит №3800345, що вбачається з копії даного договору та додатків до нього (а.с. 9-12). Відповідно до п.п.1 Договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику гротові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 8000,00 грн. (п.п. 1.2 Договору).

Кредит надається строком на 15 днів з 26 травня 2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 10 червня 2021 року (п.п. 1.3 та 1.4 Договору).

Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520,00 грн. в грошовому виразі та 4659452,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 12520,00 гривень (п.п. 1.5 Договору).

Комісія за надання кредиту становить 1520,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п. 1.5.1 Договору).

Проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2 Договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.6 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок.

Відповідно до п.п.6.1 та 6.2 Договору, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту).

Згідно п. 7.1 Договору, Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору.

Відповідно до копії платіжного доручення 47195229 від 26 травня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 8000,00 грн., призначення платежу: Кошти згідно договору 3800345 (а.с. 34).

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №07Т, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з договору про споживчий кредит №3800345 від 21 травня 2021 року.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №3800345 від 26 травня 2021 року та копії Витягу з Додатку до договору факторингу №07Т від 13 вересня 2021 року (а.с. 36), заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 36520,00 грн., з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 8000 грн.;

- заборгованість за відсотками 27000 грн.;

- заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору (комісія за надання кредиту), тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 36520,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 8000 грн.; заборгованість за відсотками 27000 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 1520 грн.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в повній мірі не погоджується з огляду на наступне.

Правовідносини, які склались між сторонами по справі регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що між сторонами був укладений кредитний договір № 3800345 від 26 травня 2021 року, за яким відповідач ОСОБА_1 має заборгованість, оскільки впродовж розгляду вказаної справи в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконав грошові зобов`язання за договором про споживчий кредит №3800345 від 26 травня 2021 року, укладеним з ТОВ «Мілоан».

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №07Т, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з договору про споживчий кредит №3800345 від 21 травня 2021 року.

Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» у встановленому порядку набуло права та обов`язки кредитодавця за договором про споживчий кредит №3800345 від 21 травня 2021 року, укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан».

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано доказів укладання кредитного договору, який є предметом спору, а також видачі ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 8000,00 грн. Вказані доводи спростовуються матеріалами справи.

В той же час, колегія суддів не може залишити поза увагою доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування позивачем заборгованості ОСОБА_1 по сплаті процентів за користування кредитними коштами в сумі 27000,00 грн.

Як видно з кредитного договору №3800345 від 21 травня 2021 року, сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 в сумі 10 000,00 грн. на строк до 10 червня 2021 року з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1520,00 грн. та відсотків за користування кредитом в сумі 3000,00 грн. Орієнтовна вартість кредиту складає 12520,00 грн.

Із вказаного видно, що строк дії договору сплив 10 червня 2021 року.

Згідно викладеного Великою Палатою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 правового висновку, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача у справі підлягає кредитна заборгованість у розмірі 12520,00 грн., яка складається з тіла кредиту в сумі 8000,00 грн., комісії в сумі 1520,00 грн. та процентів за користування кредитом в сумі 3000,00 грн. за період з 16 травня 2021 року по 10 червня 2021 року, передбачених кредитним договором від 26 травня 2021 року.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «Діджи Фінанс» заявлено з ціною 36520 грн. і задоволено на суму 12520 грн., тобто на 34,28 % ((12520/36520)х100).

При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн., тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути судовий збір за подання позову у розмірі 830,40 грн. (2422,40грн.х34,28%).

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню відповідачем у сумі 2056,80 грн. (6000 грн.х34,28%), що є пропорційним до задоволених позовних вимог.

При поданні апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір в сумі 3633,60 грн. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 65,71%, то з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2387,64 грн. (3633,60грн.х65,71%)

З урахуванням положень частини 10 статті 141 ЦПК України остаточно в порядку розподілу судових витрат з позивача на користь відповідачки слід стягнути 499 грн. 56 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Плахтій Оленою Володимирівною задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2024 року змінити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () заборгованість за договором про споживчий кредит №3800345 від 26 травня 2021 року в загальному розмірі 12520 (дванадцять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп., яка складається з тіла кредиту в сумі 8000 (вісім тисяч) 00 грн., комісії в сумі 1520 (одна тисяча п`ятсот двадцять) грн. 00 коп. та процентів за користування кредитом в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. та 499 (чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 56 коп. витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.