Провадження № 2/641/854/2024 Справа № 641/3775/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Надьон Я. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18047,28 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12485 грн..

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» ( далі ПрАТ СК «ВУСО») та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №155627135 від 17.10.2019 року, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації транспортного засобу - «Mazda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13.09.2020 року на перехресті вул. Садовопаркової та б-ру Жасміновий в м. Харкові сталася дорожньо -транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мazda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Toyоta», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Toyоta», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до чого власник зазнав матеріальних збитків.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.10.2020 встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України, тим самим останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором страхування на підставі страхового акту №205604-1 від 23.09.2020 ПрАТ СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування на користь потерпілого в сумі 36094,55 грн..

22.02.2021 року між ПрАТ СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 22/02/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний кредитор ПрАТ СК «ВУСО» відступає, а новий кредитор - ФОП ОСОБА_1 отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору за договорами страхування, перелік яких міститься в додатку №1 до цього договору, в тому числі за договором страхування №155627135 від 17.10.2019.

Посилаючись на ч. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача збитки в порядку регресу у розмірі 18047,28 грн.

Зазначив, що з метою досудового врегулювання спору, відповідачу направлялася Вимога з боку позивача про відшкодування збитків у порядку регресу, однак з боку відповідача жодних дій у відповідь не вчинено.

У вказаній справі 21.01.2022 року ухвалено заочне рішення.

За заявою відповідача заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні від 07.03.2024 року позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні від 07.03.2024 року заперечував проти задоволення позовних вимог.

В судове засідання 30.04.2024 року сторони не з`явились, про час та місце розгялду справи повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що 17.10.2019 між ПрАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_3 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 155627135, згідно умов якого застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Мazda 626» державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

13.09.2020 у м. Харків на перехресті вул. Садовопаркової та б-ру Жасміновому мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мazda 626» державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля «Toyota Highlander», державний номерний знак « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_4 ..

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, транспортному засобу «Toyota Highlander», державний номерний знак « НОМЕР_3 », завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля-матеріального збитку.

Власник пошкодженого автомобіля «Toyota Highlander», державний номерний знак « НОМЕР_3 », ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №155627135.

Згідно страхового акту №2058604-1 від 23.09.2020 року ПрАТ СК «ВУСО» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 36094,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 26842 від 23.09.2020 року.

На момент ДТП транспортний засіб «Мazda 626» державний номерний знак « НОМЕР_1 », був застрахований на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 155627135 від 17.10.2019 року, укладеного між ПрАТ СК «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник), пенсійне посвідчення НОМЕР_4 від 05.02.2014 року, з застосуванням зменшення розміру страхового платежу як пільговику 50 %. із застосуванням п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до умов вказаного договору відшкодування майнової шкоди виплачується страховиком в межах ліміту відповідальності 100000,00 грн., франшиза 1500,00 грн.

22.02.2021 між ПрАТ СК «ВУСО» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір № 22/02/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді частини виплаченого страхового відшкодування за Полісом № 155627135 від 17.10.2019 року.

ФОП ОСОБА_1 направляв відповідачу ОСОБА_2 письмову вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі 18047,28 грн., однак, станом на дату розгляду даної цивільної справи, докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із абзацом 1 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

В силу положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу змісту гл. 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої ст. 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

Отже, відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Положеннями ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, відповідно до п.38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

При цьому пунктом 13.2 статті 13 цього Закону передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що винною особою у здійсненні ДТП є ОСОБА_2 та на нього не поширюється пільга у вигляді знижки щодо сплати страхового платежу, а тому на нього необхідно покласти обов`язки компенсувати 50% виплаченого страхового відшкодування у розмірі 18047,28 грн., оскільки страхувальнику автомобіля Мazda 626» державний номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_3 при укладенні полісу № 155627135, який на момент здійснення ДТП був діючим, як пенсіонеру, надана пільга на оплату страхового платежу в розмірі 50%.

На момент вчинення ДТП саме відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем Мazda 626» державний номерний знак « НОМЕР_1 », який був застрахований ОСОБА_3 із застосуванням пільги, яка передбачена п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відомості про те, що відповідачем ОСОБА_2 автомобіль Мazda 626» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », був застрахований із застосуванням пільгових умов в матеріалах справи відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає, що оскільки на момент вчинення ДТП саме відповідач, як водій, керував забезпеченим транспортним засобом, який було застраховано ОСОБА_3 на пільгових умовах, тому наявні правові підстави для стягнення саме з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування 50 % завданої шкоди у розмірі 18047,28 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 12485,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судових витрат та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12485,00 грн. позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №1 від 10.12.2019 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Самойленком П. М., копію додаткової угоди №2 від 19.03. 2021 року, акт приймання-передачі до договору про надання правової допомоги №1 від 10.12.2019 року та копію платіжного доручення №56 від 19.03.2021 року.

Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу зазначених положень закону вбачається, що виключно за клопотанням сторони суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у разі доведення стороною неспівмірності витрат.

Враховуючи те, що відповідач не оспорював встановленого судом розміру витрат на правничу допомогу в порядку ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12485,00 грн.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81, 141,263 - 265,268,273,280 283, 289, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 18047 (вісімнадцять тисяч сорок сім) грн. 28 (двадцять вісім) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 12485 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 06.05.2024 року.

Суддя: І. В. Зелінська