Справа № 461/2890/21 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/2434/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м.Львів

Справа № 461/2890/21

Провадження № 22ц/811/2434/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова, постановлену у м.Львові 28 липня 2023 року у складі судді Юрківа О.Р., у справі за позовомАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Приватного виконавця Білецького І.М., з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусака Р.Т., про визнання постанови та акта недійсними, визнання свідоцтва недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,-

встановив:

14 квітня 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та приватного виконавця Білецького І.М., з участю третьої особи: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусака Р.Т., про визнання постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу недійсними, визнання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

16 лютого 2023 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав до суду першої інстанції клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки банк фактично оскаржує дії приватного виконавця та його постанову в межах виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса. Вказує, що позивач просить визнати недійсними: постанову від 28 січня 2020 року та акт від 28 січня 2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, складені приватним виконавцем Білецьким І.М. Стверджує, що дії приватного виконавця щодо виконання виконавчого напису нотаріуса оскаржуються в порядку норм КАС України. Оскільки у цій справі приватний виконавець виконував виконавчий напис, тому оскарження його рішень, дій та бездіяльності не учасником виконавчого провадження підлягає розгляду за правилами КАС України.

27 липня 2023 року представник приватного виконавця ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав до суду клопотання про закриття провадження в частині позовних вимог на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки оскаржувана постанова та акт від 28 січня 2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу винесені приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. під час виконання виконавчого напису нотаріуса, то ці вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2023 року задоволено клопотання представників відповідачів про закриття провадження в частині позовних вимог. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання недійсними постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 28 січня 2020 року, винесені приватним виконавцем Білецьким І.М.

Ухвалу суду оскаржує АТ «Універсал Банк». Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав, позовна вимога про визнання недійсними постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки банк не оскаржує дії приватного виконавця, а право власності на нерухоме майно, що раніше перебувало у іпотеці банку, та на яке накладено арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що 4 липня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 11-1/440к-07 на суму 420 000доларів США з терміном повернення кредиту до 3 липня 2027 року, з процентною ставкою 12 % річних.

Для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за цим кредитним договором, 4 липня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №4874, предметом якого є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 загальною площею 260 кв.м, житлова площа - 173,1 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року у справі № 459/539/13 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя визнано вказану квартиру спільною сумісною власністю сторін, та визнано за ними право власності по частці на цю квартиру.

З 13 липня 2015 року власниками вказаної квартири були ОСОБА_3 та ОСОБА_8 .

Встановлено, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором № 11-1/440к-07 від 4 липня 2007 року АТ «Універсал Банк» 29 березня 2016 року звернулося до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 про солідарне стягнення заборгованості.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 1 вересня 2016 року такий позов задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 11-1/440к-07 від 4 липня 2007 року в розмірі 275 488,73 доларів США. В позові до ОСОБА_8 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року задоволено частково позов АТ «Універсал Банк» та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 235 062, 39 доларів США.

11 листопада 2019 року ОСОБА_4 звернулась до приватного виконавця Білецького І.М. із заявою про відкриття виконавчого провадження та прийняття до виконання виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_3 боргу в розмірі 2 403 497 грн.

18 листопада 2019 року приватним виконавцем Білецьким І.М. відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_4

2 грудня 2019 року на адресу приватного виконавця Білецького І.М. направлено заяву про передачу майна стягувачу в порядку ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою у разі якщо при відкритті виконавчого провадження виконавцем накладено арешт на майно боржника, боржник за погодженням із стягувачем має право передати йому таке майно або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

Згідно із ч.8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу 2 403 497 грн. за виконавчим написом нотаріуса від 11 листопада 2019 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1674 про стягнення 2 403 497 грн., передав ОСОБА_4 частину квартири АДРЕСА_1 , яка складається з семи житлових кімнат, загальною площею 260,7 кв.м.

Приватним виконавцем Білецьким І.М. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, які стали підставою для реєстрації свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, Серія та номер: 527, видане 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусак Р.Т.

Відтак, відбулася реалізація частини вказаної квартири в поряду ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», за наслідками чого зареєстровано право власності за ОСОБА_4 .

У зв`язку із не виконання рішення суду банк звернувся із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа № 459/966/16-ц, виданого Червоноградським міським судом Львівської області 26 березня 2019 року.

Постановою приватного виконавця Львівської області Пиця А.А. від 23 лютого 2021 року відкрито ВП №64620085 з примусового виконання виконавчого листа № 459/966/16-ц.

Однією з позовних вимог банку є визнання постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акта про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 28 січня 2020 року недійсними. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що майно, яке передане в рахунок погашення боргу ОСОБА_4 , раніше перебувало у іпотеці банку та на таке накладено арешт. Вважає таке відчуження майна фіктивним.

З матеріалів справи вбачається, що акт та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу приватний виконавець Білецький І.М. виніс з метою виконання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 2 403 497 грн.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції мотивована наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

АТ «Універсал Банк», яке не є стороною виконавчого провадження №60644598, не наділено процесуальним правом щодо оскарження акта та постанови приватного виконавця Білецького І.М. від 28 січня 2020 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ч. 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Після надходження на виконання виконавчого документа приватний виконавець починає діяти як публічна посадова особа органу державної влади, реалізовує надані йому законом специфічні владні повноваження з виконання.

Юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що у цій справі приватний виконавець виконував виконавчий напис, тому вимога про скасування постанови та акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; таку постанову може бути оскаржено шляхом подання відповідного адміністративного позову.

Відповідно до статті 447 ЦПК України та ч. 1 ст. 287 КАС України цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Встановлено, що у приватного виконавця Білецького І.М. на виконанні перебувало ВП № 60644598 за виконання виконавчого напису № 1674 від 11 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гусаком Р.Т. 31 травня 2019 року, зареєстрованого за №830, станом на 30 вересня 2019 року, а саме: 2 401 497 грн., що в еквівалентно 90 000 доларів США, а також стягнення виконавчих витрат, пов`язаних із вчинення виконавчого напису нотаріуса (2 500 грн.). Загальна сума заборгованості - 2 403 997 грн. Боржник - ОСОБА_3 , стягувач - ОСОБА_4

Приватним виконавцем Білецьким І.М. в межах цього виконавчого провадження проведено реалізацію нерухомого майна, а саме: частини квартири АДРЕСА_1 на підставі ч. 8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

За наслідками проведеної реалізації, приватним виконавцем Білецьким І.М. складено акт та прийнято постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 28 січня 2020 року.

У Законі України «Про виконавче провадження», в Порядку про реалізацію арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року, зареєстрованого 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 та Інструкції, не міститься чіткого порядку реалізації арештованого майна згідно ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження». Не міститься також переліку документів, які приватний виконавець зобов`язаний прийняти в рамках добровільної реалізації майна, визначеної ч.8 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Приватним виконавцем Білецьким І.М. застосовано аналогію ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової реалізації, яка передбачає, що у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Майно передається стягувачу за ціною третього електронного аукціону або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить акт та постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення заборгованості, які надалі є підставою для оформлення за стягувачем права власності на таке майно.

З інформаційної довідки вбачається, що на підставі оскаржуваних прийнятих виконавцем документів за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомості та видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, Серія та номер: 527, видане приватним нотаріусом Гусаком Р.Т. (по аналогії ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 вересня 2021року у справі № 359/2794/14-ц за приписами ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформляється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно із постановами Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Встановлено, що АТ «Універсал Банк», не погоджуючись із відчуженням спірної нерухомості, звернувся до суду з цим позовом та просив визнати недійсними акт і постанову приватного виконавця Білецького І.М. та скасувати право власності на нерухоме майно, зареєстроване на підставі цих акта та постанови; поновити право власності за попереднім власником.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17, від 2 жовтня 2019 року у справі №807/137/18 якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових прав особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів. Судові справи, у яких наявний спір про цивільне право, не можуть переглядатися у порядку здійснення провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби.

Відтак, належить зробити висновок, що між сторонами виник спір про право цивільне.

Право власності на спірну квартиру, яке раніше було зареєстроване за боржником та реалізовано стягувачу, за якою надалі оформлено право власності на об`єкт нерухомості, ефективним способом (порядком) захисту прав банку є пред`явлення до суду позову в порядку цивільного судочинства із залученням до участі у справі як відповідачів стягувача, боржника і приватного виконавця, а не скарги на дії приватного виконавця.

Вирішення скарги на дії приватного виконавця не вирішить цього спору.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16, Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц, від 9 грудня 2020 року у справі № 753/23824/18, від 27 січня 2021 року у справі № 569/12688/18 якщо предметом розгляду справи за скаргою були дії приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна шляхом передачі його стягувачу, що є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків інших осіб, то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових прав особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі № 803/1589/17, від 2 жовтня 2019 року у справі №807/137/18, від 29 травня 2019 року у справі № 826/934/17 розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо - розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття або скасування рішення особа набуває або скасовує речове право на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку про скасування оскаржуваної ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись: п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2023 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до цього суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий -______________________Т.І. Приколота

Судді:________________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк