"16" вересня 2024 р. Справа № 363/1714/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Василенко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород заяву адвоката Індутного-Шматько Станіслава Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №363/1714/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Кредитному договору,-

встановив:

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.05.2024 року, ухваленим в цивільній справі № 363/1714/24 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором №529666961 від 24.08.2021 року у загальному розмірі 93 376 грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

19.08.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Індутний-Шматько С.М. звернувся до суду із заявою в якій просив поновити відповідачу процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/1714/24 від 28.05.2024 року та призначити справу до нового розгляду без виклику сторін у судові засідання. В обґрунтування заяви вказав, що відповідач дізнався про існування вказаного рішення внаслідок арешту свого рахунку, який накладено постановою приватного виконавця від 30.07.2024 року, копію якої відповідач отримав зі свого банку АТ «Укргазбанк», і перевіривши свої данні на сайті «Судова влада», негайно подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. Лише 16.08.2024 року відповідач вперше отримав фотокопію оскаржуваного заочного рішення та інших матеріалів справи в суді особисто. Представник відповідача вказує, що до моменту отримання постанови про арешт коштів боржника від 30.07.2024 року, відповідач позовної заяви з додатками, досудових вимог позивача, первісного кредитора чи інших попередніх кредиторів, повісток чи інших матеріалів справи із суду включаючи копію заочного рішення та примірник договору, жодним способом не отримував. Як вбачається з тексту заочного рішення, ухвалою суду від 25.04.2024 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, а копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення (штрихкод Укрпошти 034), проте відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали разом з доданими до неї документами, не вручені під час доставки та повернені на адресу суду. Отже, у справі не було жодного судового засідання, а єдиний лист, який був направлений відповідачу за вірною адресою реєстрації з невідомих для відповідача причин, не залежних від нього, не був вручений та повернувся на адресу суду. Оскільки відповідач не отримував ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та інших матеріалів, то строк на подання відзиву не може вважатися таким, що сплив, а відповідач з об`єктивних причин не зміг подати відзив до винесення заочного рішення. Що стосується самого заочного рішення, у справі є рекомендоване зворотнє повідомлення УДППЗ «Укрпошта» ніби вручення листа за номером 944, але підпис на ньому не належить відповідачу та ким поставлений цей підпис відповідачу не відомо. Відповідач працює в Управлінні державної охорони України і у зв`язку з воєнним станом майже весь час його направляють на охорону об`єктів критичної інфрастурктури та інших значимих об`єктів під час війни, тому він майже не буває вдома і з об`єктивних причин не міг отримати кореспонденцію, від отримання якої він не відмовлявся. Не повідомлення про розгляд даної справи з причин, що не залежали від його волі, невручення судових документів з невідомих для відповідача причин позбавило його права подати до суду не тільки відзив, а й клопотання про витребування оригіналів доказів, для огляду у судовому засіданні та відхилення копій не підтверджених оригіналом на підставі ст. ст. 95, 100 ЦПК України, а також клопотання про витребування доказів на підставі ст. 84 ЦПК України, оскільки відповідач не має навіть спірного договору. Відповідач просить суд переглянути оскаржуване рішення і надати можливість реалізувати своє основоположне право на судовий захист та відповідні процесуальні права з дотриманням рівності, рівноправності сторін, диспозитивності та справедливості цивільного судочинства. Представник відповідача вважає, що розгляд справи за відсутності відповідача якому жодним способом не було вручено позовної заяви з додатками чи жодного судового документу до винесення заочного рішення є порушенням процесуальних норм ст. ст. 2, 3, 4, 12, 43 ЦПК України та вимог щодо забезпечення рівності та змагальності сторін, ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського Суду з прав людини. Оскільки до цього часу відповідач жодним способом не отримував копії позовної заяви з додатками, у тому числі примірника оригіналу чи копії договору по якому пред`явлені вимоги про стягнення заборгованості, не маючи підстав позову відповідач не міг побудувати позицію захисту і подати відзив. Представник відповідача вказує, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору на зазначених умовах його підписання, також відсутні докази фактичної передачі кредитних коштів Первісним кредитором у власність відповідачу, оскільки фактичного платежу по наданій суду копії платіжного доручення не відбулось. Крім того, долучений до матеріалів справи кредитний договір не містить підписів ні відповідача ні первісного кредитора. До заяви представником відповідача також долучено клопотання про витребування доказів, про надання оригіналів доказів для огляду та виключення копій з числа доказів у справі на підставі ч. 6 ст. 95 та ч. 5 ст. 100 ЦПК України та про дослідження оригіналів електронних доказів судом безпосередньо.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.08.2024 року заяву про перегляд заочного рішення призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Індутний-Шматько С.М. у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважності причин неявки не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, 11.09.2024 року подав до суду заперечення щодо заяви про перегляд заочного рішення в яких вказав, що згідно п.4.4 Кредитного договору №529666961 від 24.08.2021 року сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Так, оспорювані відповідачем кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, що відповідає вимогам ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти висновку про відсутність правових підстав для визнання договорів недійсними. Крім того, первісний кредитор перед тим як погоджувати заявку на кредитування не лише перевірив особисті данні відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Представник позивача вказує, що враховуючи повну цивільну дієздатність відповідача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводів відповідача, позиція останнього щодо недоведеності укладання кредитного договору є неаргументованою та невмотивованою, а лише є намаганням ввести суд в оману та небажання сплачувати заборгованість. Доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QR-код, який знаходиться на графіку платежів та є невід`ємною частиною Договору №529666961 від 24.08.2021 року. У п. 5 Додатку №1, який є невід`ємною частиною договору «Реквізити сторін» зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором фізичної особи ОСОБА_1 . Крім того, доказами накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є юридична довідка ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в якій зазначаються особисті дані позичальника, які він самостійно зазначив при поданні заявки на отримання грошових коштів в кредит 24.08.2021 року. Отже, позивачем доведено, що договір укладено в належній формі. Відповідач підписав договір електронним підписом, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу в будь-який час самостійно ознайомитись з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. Таким чином, доводи відповідача не містять ніяких доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, а тому заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Оцінюючи доводи та аргументи учасників справи, суд враховує, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Згідно з ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, підставою скасування заочного рішення є одночасна сукупність двох умов: поважність причин неявки в судове засідання та наявність доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо наявності поважних причин неявки відповідача в судові засідання, суд керується таким.

Як вбачається з матеріалів справи, встановивши зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 суд направляв поштову кореспонденцію за вказаною адресою, однак надісланий відповідачу конверт із копією позовної заяви повернувся на адресу суду без вручення з причин «за закінченням терміну зберігання».

Сам лише факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав як ухвалу про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, так і судові повістки-повідомлення за належною адресою та яка повернулась до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неподання відзиву з відповідними доказами у встановлений в ЦПК України строк та неявки в судові засідання, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції (відповідна правова позиція міститься у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11.06.2021 у справі №2-6236/11).

Посилання відповідача на те, що він працює в Управлінні державної охорони України і у зв`язку з воєнним станом майже весь час його направляють на охорону об`єктів критичної інфрастурктури та інших значимих об`єктів під час війни, тому він майже не буває вдома і з об`єктивних причин не міг отримати кореспонденцію, від отримання якої він не відмовлявся, суд не приймає до уваги, оскільки вказана інформація не підтверджена жодним належним та допустим доказом.

Таким чином, відповідачем не доведено наявності поважних причин його неявки в судові засідання.

Вирішуючи питання щодо наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд керується таким.

Крім цього, слід зазначити, що з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному рішенню повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинно бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Представником Відповідача не надано докази, які суд міг би визнати важливими для розгляду цієї справи, ані клопотання про продовження строку їх подання, ані навіть вказано на ці докази (чи принаймні їхній характер), слід дійти висновку, що такі докази у відповідача відсутні, а його заява про перегляд заочного рішення є безпідставною. Її ж подання (як і попередня поведінка відповідача щодо ухилення від отримання поштової кореспонденції) спрямоване виключно на затягування розгляду цієї справи, тобто фактично - на перешкоджання судочинству.

Отже, відповідачем не доведено ані існування поважних причин неявки в судове засідання (неподання відзиву на позовну заяву), ані надано жодного доказу, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи. Подання ж будь-яких доказів у майбутньому буде здійснено з порушенням встановленого порядку та строків їх подання, що повинно мати наслідком їх неприйняття судом до уваги.

При цьому за змістом заяви про перегляд заочного рішення, можна дійти висновку, що фактично відповідач посилається виключно на положення договору, який наявний в матеріалах справи і оцінка якому судом вже була надана. Тобто відповідач домагається його переоцінки, вважаючи, що судом не були взяті до уваги певні його положення. Однак така переоцінка наявних у справі доказів не передбачена ЦПК України для такої стадії цивільного процесу як перегляд заочного рішення.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для скасування заочного рішення та залишає без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвокат Індутний-Шматько С.М. про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 287, 288, 353 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.05.2024 року по цивільній справі №363/1714/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по Кредитному договору - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий М.Б. Баличева