Справа № 338/743/21
Провадження № 22-ц/4808/447/24
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
У Х В А Л А

01 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Фединяка В.Д., Луганської В.М.,

ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду в складі судді Круль І.В., ухвалене 09 серпня 2021 року в селищі Богородчани Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 13 серпня 2021 року, у справі за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Рішенням Богородчанського районного суду від 09 серпня 2021 року задоволено позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», в структуру якого входить Богородчанська дільниця Долинського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01 січня 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 3165, 81 грн, а також 2 270,00 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

На зазначене рішення суду з використанням системи «Електронний суд» ОСОБА_1 , особа яка не брала участі в справі, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки апелянтом не подано доказів на підтвердження поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, не зазначено в апеляційній скарзі всіх учасників справи, не оплачено судовий збір та не надано належних доказів для звільнення від сплати судового збору. Для виправлення зазначених в ухвалі недоліків апелянту встановлено строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Копія ухвали було надіслано в електронний кабінет скаржниці.

На виконання даної ухвали апелянтом подана заява про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами отримання оскаржуваного рішення 12 січня 2024 року, а також нова апеляційна скарга з зазначенням всіх учасників справи.

Крім того ОСОБА_1 повторно подала заяву про звільнення від сплати судового збору з посиланням на те, що розмір судового збору за подання апеляційної скарги перевищує 5% її річного доходу за попередній календарний рік.

Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд повинен врахувати особу заявника, характер спору, питання, яке вирішується в суді, а також забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору, та інтересами заявника на судовий захист.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та за наявності клопотання.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; пункти 6364 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже, чинним законодавством визначено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану або статусу за своїм внутрішнім переконанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.

Тобто, вищезазначена норма статті 8 Закону України «Про судовий збір» закріплює дискреційне право, а не обов`язок суду звільнити позивача від сплати судового збору. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуального рівноправ`я сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі. З метою недопущення зловживання процесуальними правами суд має враховувати: предмет спору, наявність у особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків в банківських та інших фінансових установах та можливість розпорядження ними, вік особи та її працездатність, склад сім`ї та наявність утриманців тощо.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду в постанові від 21.07.2021 р. у справі № 753/11421/18 та рішеннями ЄСПЛ у справах: Княт проти Польщі ( Kniat v. Poland ) від 26 липня 2005 року; Єдамскі та Єдамска проти Польщі ( Jedamski and Jedamska v. Poland ) від 26 липня 2005 року).

Всупереч вищевикладеному, повторно посилаючись на незадовільний майновий стан, як на підставу звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 не надала жодних доказів її реального доходу, відсутності рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, складу сім`ї, наявності утриманців, доказів незадовільного стану здоров`я тощо.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. При цьому, судом також враховано характер та суму позовних вимог.

Таким чином, станом на 01 березня 2024 року вимоги ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 16 лютого 2024 року не виконано та не сплачено судовий збір.

Згідно положень ч. 3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України у разі невиконання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ухвали суду в установлений строк, скарга вважається неподаною та повертається.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (case of KREUZ v. POLAND), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Це пов`язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (case of «Shishkov v. Russia»).

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути апелянту, оскільки зазначена скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Роз`яснити, що згідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 09 серпня 2021 року вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

В.Д. Фединяк