Справа №295/4672/24
УХВАЛА

Іменем України

16.09.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Зосименко О.М.,

при секретарі Стелюті М.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання про зупинення розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Житомирської міської ради про визнання переміщення та утримання дитини на території України незаконним, зобов`язання повернути дитину до місця її постійного проживання в Чеській Республіці, відібрання дитини, передачі дитини батьку,

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Житомирської міської ради, у якій позивач просить: визнати незаконним переміщення в Україну та утримування на території України малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 повернути малолітню доньку, ОСОБА_6 , до місця її постійного проживання в Чеській Республіці протягом 10-ти днів з дати отримання нею повного тексту рішення; якщо ОСОБА_2 відмовиться повертати малолітню дитину, відібрати дитину і передати дитину батькові, ОСОБА_5 для забезпечення повернення дитини на територію Чеської Республіки;

Представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання рішенням у справі № 295/5867/24 законної сили щодо визначення місця проживання дитини.

В підготовчому засіданні представник відповідача вимоги клопотання підтримала з підстав заявлених у клопотанні, просила зупинити розгляд справи до вирішення судом справи щодо визначення місця проживання дитини. Представник позивача заперечив щодо вимог клопотання, пославшись на положення статті 16 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, вказавши, що питання про піклування не може бути вирішено поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута.

Заслухавши представників сторін, матеріали клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.. 16 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до статті 3, судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина, або на території якої вона утримується, не буде вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції або поки заява не подана відповідно до цієї Конвенції протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як вбачається з позовної заяви в районному суді Праги 6 наразі розглядається справа між сторонами цієї справи щодо питань опіки над дитиною під № О Р 156/2022. У справі № О Р 156/2022 чеським судом вже були запроваджені тимчасові розпорядження щодо контактів батька та дитини, встановлено порядок побачень. Таким чином, наразі судова справа щодо питань опіки над дитиною не вирішена, а визначено тимчасовий порядок участі батька в житті дитини.

Як вбачається з ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 22.05.2024 року в провадженні суду перебуває цивільна справа №295/5867/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Встановивши, що в іноземному суді перебуває судова справа щодо питань опіки над дитиною і рішення у справі не прийнято, а вжито тимчасові заходи спрямовані на забезпечення реалізації батьком законних прав на спілкування з дитиною та , водночас, у національному суді перебуває на розгляді справа щодо визначення місця проживання дитини, де головним предметом спору є саме визначення місця проживання дитини, а не вирішення питань про піклування, суд дійшов висновку, що провадження у справі 295/4672/24 слід зупинити на підставі п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі №295/5867/24.

Керуючись ст. 16 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України, суд,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Зупинити провадження у справі №295/4672/24 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа Виконавчий комітет Житомирської міської ради про визнання переміщення та утримання дитини на території України незаконним, зобов`язання повернути дитину до місця її постійного проживання в Чеській Республіці, відібрання дитини, передачі дитини батьку до набрання законної сили судовим рішенням у справі №295/5867/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М. Зосименко