Справа № 357/1152/24
Провадження № 2/357/1551/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхової компанії «Еталон» про стягнення недоплаченої матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року ОСОБА_1 , який діє через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з Страхової компанії «Еталон» та ОСОБА_3 на свою користь суму недоплаченого матеріального збитку спричиненого в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12 827,46 грн., 10 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати в розмірі 30 211,21 грн.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.07.2023 року о 17:20 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) в АДРЕСА_1 , за участю належного позивачу транспортного засобу «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. НОМЕР_2 , пі керуванням ОСОБА_3 , яка під час руху заднім ходом, здійснила наїзд на припаркований автомобіль, належний позивачу. В результаті даної ДТП, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 року по справі №357/8373/23 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_2 на час скоєння ДТП була застрахована в СК «Еталон». Позивач звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання страхової події, внаслідок чого було заведено справу по страховому випадку №6994. 13.07.2023 представником СК «Еталон» здійснено поверхневий огляд автомобіля «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 . На зауваження позивача здійснити повний огляд всіх ушкоджень, страховий комісар не відреагував та склав свій акт огляду КТЗ. З метою визначення спричиненого реального збитку, позивач звернувся до незалежного судового експерта та 15.07.2023 року судовим експертом ОСОБА_4 було здійснено огляд автомобіля «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 , за наслідками якого складено висновок експерта № 109 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісно транспортного засобу "CHEVROLET MALIBU", д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно вказаного висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 29 570,34 грн. Позивач звернувся до СК «Еталон» із заявою для отримання страхового відшкодування до якої долучив копію висновку № 109 по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісно транспортного засобу «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 . В телефонній розмові з оператором СК «Еталон» позивачу повідомлено, що на замовлення страхової компанії «Еталон» проведено оцінку на основі акту огляду, складеного працівником СК «Еталон» по результатам, якої складено звіт про оцінку, згідно якого вартість матеріального збитку, яка підлягає відшкодуванню по страховому випадку становить (без ПДВ) 18 772,54 грн. 24.10.2023 року на рахунок ОСОБА_1 страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 18 772,54 грн. 24.10.2023 року позивачем на адресу СК «Еталон» направлено претензію, якою він висловив свою незгоду з розміром страхового відшкодування, а також просив вирішити питання щодо виплати страхового відшкодування виходячи із розміру збитку, визначеного висновком №109 від 20.07.2023 року. Відповіді на вищевказану претензію на адресу позивача не надходило. Відповідно до рахунку фізичної особи-підприємця « ОСОБА_5 » № 2019 від 03 серпня 2023 року вартість відновлювальних робіт транспортного засобу «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням запчастин, становить 31 580 грн. 03.08.2023 року Позивачем сплачено послуги щодо ремонту відновлення пошкодженого автомобіля "CHEVROLET MALIBU" д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 31 580 грн.04.12.2023 до СК «Еталон» представником позивача засобами електронного поштового зв`язку направлено вимогу про доплату суми страхового відшкодування та направлено копії акту ОСОБА_6 » № 2019 від 15 вересня 2023 року, копії рахунку, проте відповідь позивачу не надійшла. Позивач зазначає, що одержав страхове відшкодування в розмірі, який не у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання, що виникло між сторонами, вважається не припиненим, зазначена шкода відповідачами добровільно не відшкодована, а тому з відповідачів підлягає стягнення збитків понесені на відновлення пошкодженого автомобіля у загальному розмірі 12 827,46 грн.( 31 580 грн - 18 752,54 грн).

Також позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 1167 ЦК України, просить стягнути моральну шкоду, яка оцінена в 10 000 грн. та полягає у тому, що позивач тривалий час намагався в телефонному режимі зв`язатись з представником страхової компанії для врегулювання питання та отримання страхової виплати в повному обсязі, зазнав душевних хвилювань, нервові стреси, порушення звичайного ритму життя, погіршення настрою та втрату моральних сил і коштів на пересилення листів та відвідування поштових відділень. Внаслідок, грубих необережних дій ОСОБА_3 , яка відразу після настання ДТП відмовилася відшкодовувати завдану шкоду, у позивача настали негативні психічні зміни (моральні страждання), що є психологічною підставою для правового вирішення питання про відшкодування моральної шкоди. У Позивача був намір продавати свій автомобіль "CHEVROLET MALIBU", проте після завданих пошкоджень вартість його автомобіля значно впала. Всі події в сукупності призвели до тяжких моральних страждань, адже, транспортний засіб придбано на зароблені тяжкою працею кошти, в одну мить було приведено до стану, який протягом тривалого часу (місяць) не дозволяє використовувати його за призначенням.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідачем СК «Еталон» подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ПрАТ «СК «Еталон» жодним чином не порушувало прав позивача, сплатило на користь позивача 18 772,54 грн, згідно звіту № 15-D/13/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ«ChevroletMalibu», д.н.з. НОМЕР_1 від 09.07.2023, виготовленого на замовлення СК «Еталон». Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «ChevroletMalibu», внаслідок ДТП станом на 09.07.2023 року складає 19 438,41 грн, яке було зменшено на розмір ПДВ, що становить 665,87 грн.

Представник відповідача вказує, що ані на електронну адресу, ані на юридичну адресу товариства не надходило від ОСОБА_1 претензії та акту ФОП « ОСОБА_5 » № 2019 від 15 вересня 2023 року, а тому відповідач не мав жодних підстав для перегляду сум виплати.

Окрім того, зазначили, що у висновку експерта № 109 від 20.07.2023, здійсненого на замовлення позивача, показники які використовувались для розрахунку матеріального збитку є значно завищеними. А також висловили свої заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, вказавши, що вони є значно завищеними та неспівмірними із складністю справи та перевищують суму позовних вимог.

У відповіді на відзив на позовну заяву, представник позивача зазначила, що акт огляду КТЗ на основі, якого був складений страховою компанією звіт №15-D/13/21, містить значні недоліки, а саме не містить інформацію про посадову особу, яка склала даний акт, невідомо чи мала така особа відповідну кваліфікацію для здійснення такого огляду, оскільки в графі «огляд здійснив» проставлений лише підпис без зазначення П.І.Б., посади тих, хто здійснив цей огляд, не заповнено всіх характеристик пошкодженого автомобіля. До того ж в акті огляду зазначено, що протокол огляду складено на підставі зовнішнього огляду, якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження, про це слід повідомити страхову компанію з метою складання додаткового протоколу.

Натомість, судовим експертом ОСОБА_4 здійснено повний огляд автомобіля «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 , за наслідками якого складено висновок експерта № 109, у якому зазначено всі внутрішні та зовнішні пошкодження автомобіля внаслідок ДТП. Позивач повідомив страхову компанію про здійснений повний огляд автомобіля та виявлення всіх пошкоджень, які не були виявлені під час поверхневого огляду.

Представник позивача зауважує, що страховий акт №1890/01/50/2023/1 не був погоджений з позивачем, сума страхового відшкодування нарахована страховою компанією в розмірі 18 752,54 грн. на підставі вищевказаного звіту про оцінку, є значно заниженою та складеною в процесі не повного та неправильного дослідження пошкодженого автомобіля.

У запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву представник ПрАТ «СК «Еталон» заперечив щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, зазначив, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю, а позивачем не надано доказів понесених витрат на лікування. Окрім того, вказано, що відповідачі не можуть нести солідарну відповідальність, оскільки солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді від 22.01.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 57).

08.02.2024 на адресу суду надійшов відзив ПрАТ «СК «Еталон» на позовну заяву (а.с. 59-86).

13.02.2024 представник позивача ОСОБА_2 подала відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 89-99).

22.02.2024р. на адресу суду від ПрАТ «СК «Еталон» надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 108-112).

Ухвалою суду від 01.03.2024р. задоволено клопотання представника ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» Панченко Ю.Ю. про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с. 119-120).

19.03.2024р. на електронну адресу суду від особи іменованої ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 121-122).

20.03.2024 представник позивача ОСОБА_2 подала клопотання про залишення частини позовних вимог без розгляду (а.с.123-124).

Ухвалою суду від 20.03.2024р. залишено без розгляду позов ОСОБА_1 у частині позовних вимог до ОСОБА_3 (а.с. 128-129).

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Встановлено, що 09 липня 2023 року о 17 год. 20 хв. в м. Біла Церква Київської області по вул. Росьова, 13 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем "CHEVROLET LACETTI" д.н.з. НОМЕР_2 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміни, не звернулась за допомогою до сторонніх осіб під час руху заднім ходом, внаслідок чого скоїла наїзд на припаркований автомобіль "CHEVROLET MALIBU" д.н.з. НОМЕР_1 .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2023 року ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано її адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с.48-51).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб "CHEVROLET MALIBU" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та автомобіль "CHEVROLET LACETT"I д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 отримали механічні ушкодження.

Встановлено, що на замовлення ПрАТ «СК «Еталон» було виготовлено ФОП ОСОБА_7 . Звіт №15-D/13/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу "CHEVROLET MALIBU" д.н.з. НОМЕР_1 від 24.08.2023 року (а.с. 62-85), згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 23 208,43 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 19 438,41 грн (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали).

Для встановлення ступеню пошкодження свого автомобіля та завданого матеріального збитку, позивач замовив проведення експертного дослідження. Так, з висновку експертного дослідження № 109, складеного 20.07.2023р. судовим експертом Петрушанком В.Ф., по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу "CHEVROLET MALIBU" д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "CHEVROLET MALIBU" д.н.з. НОМЕР_1 , внасілдок ДТП, на дату оцінки складає 29 570,34 грн (без урахування ПДВ складових 28 536,91 грн.) (а.с 29-43).

Встановленим є те, що позивач в належний спосіб повідомив страховика про Висновок експертного дослідження № 109 від 20.07.2023р., що був складений судовим експертом Петрушанком В.Ф. Позивач направив відповідачу копію даного висновку на офіційну електронну адресу СК «Еталон» (а.с.45-46).

Встановлено, що позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 за виконанням робіт по ремонту і обслуговуванню свого автомобіля та 15.09.2023 р. виконавець склав Акт виконаних робіт, видав накладну №2019 на вартість запчастин, квитанцію заказ-наряда №2019 і видав рахунок №2019, всього на суму : 31580 грн. (а.с.25,26,27,28).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Положення статті 1187 ЦК України є спеціальними відносно статті 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Поняття джерела підвищеної небезпеки закріплено у статті 1187 ЦК України.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Так, договором страхування № ЕР-21252948 від 16.12.2022 встановлено страхову суму у розмірі 160 000 грн., за шкоду заподіяну забезпеченим транспортним засобом «CHEVROLET LACETTI» д.н.з. НОМЕР_2 .

Страховим актом № 1890/01/50/2023/1 здійснено розрахунок суми відшкодування за шкоду заподіяну власнику ТЗ «CHEVROLET MALIBU» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з якого вбачається, що розмір матеріального збитку згідно Звіту експерта становить 19 438,41 грн., зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ 665,87 грн., сума страхового відшкодування до виплати становить 18 772,64 грн., що і було виплачено позивачу та не заперечується сторонами.

З наданого позивачем висновку експертного дослідження № 109, складеного 20.07.2023р. судовим експертом Петрушанком В.Ф., по дослідженню з визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу CHEVROLET MALIBU д.н.з. НОМЕР_1 , вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CHEVROLET MALIBU д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, на дату оцінки складає 29 570,34 грн. (без урахування ПДВ складових 28 536,91 грн).

Враховуючи ту обставину, що вказаний Висновок експертного дослідження № 109 було виготовлено на основі повного огляду транспортного засобу, та відповідач в належний спосіб не спростував даний висновок, суд вважає за можливе прийняти саме цей Висновок до уваги при визначенні розміру завданої шкоди, однак з вирахуванням ПДВ складових (п.36.2 ст. 36 Закону 1961-IV). Отже, розмір матеріальних збитків, що зазнав позивач внаслідок ДТП становить 28 536,91 грн.

Оскільки страховиком не було здійснено в повному обсязі відшкодування шкоди позивачу, заподіяної внаслідок ДТП, в межах ліміту страхового відшкодування, то суд дійшов висновку, що підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» на користь позивача 9 764 грн 37 коп. (28 536,91 грн. - 18 772,64 грн.).

Згідно ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

В даному випадку, суд вважає за неможливе брати до уваги рахунки ФОП « ОСОБА_5 » як докази розміру реального відновлення пошкодженого ТЗ, оскільки таке відновлення/ремонт відбулося через 2 місяці після ДТП та перелік робіт в рахунку №2019 ФОП « ОСОБА_5 » не зовсім відповідає опису пошкоджень, що вказаний експертом ОСОБА_4 в Акті огляду ТЗ від 15.07.2023р. та у змісті і висновках самого експертного дослідження № 109 від 20.07.2023року. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається саме на Висновок експертного дослідження № 109 від 20.07.2023р., але просить стягнути із відповідача суму, що визначена ФОП « ОСОБА_5 ».

Відповідач, заперечуючи позов, зазначив, що у Висновку експерта №109 від 20.07.2023р., показники, які використовувалися для розрахунку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ є значно завищеними. При цьому, сторона відповідача не надала висновку експертизи в підтвердження розміру виплаченого страхового відшкодування та не заявила клопотання про призначення судової експертизи (ч.1 ст. 103 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. (Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

В даному випадку, позивач не надав жодного доказу, що він зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем необґрунтовані ні сума ні підстави позовної вимоги про стягнення із страхової компанії моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

V. Судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача судових витрат на загальну суму 30 211,21 грн. Зокрема, позивач зазначає, що поніс витрати : 1211,20 судовий збір + 4000 - послуги експерта + 25 000 грн. витрати на правничу допомогу.

Дані витрати підтверджені відповідними платіжними квитанціями (а.с.13, 22,43)

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В підтвердження витрат на правову допомогу в сумі 25 000 грн., позивачем до матеріалів справи додано належним чином завірена копія договору про надання правничої допомоги №02/2023 від 07.11.2023 р., Додаткова угода №1 від 08.01.2024 р. до договору про надання правничої допомоги №02/2023 від 07.11.2023 р., рахунок фактура №02/2023 від 08.01.2024р., Акт№1 прийняття-передачі наданих послуг (а.с.17-23).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

ВП ВС в постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично здійснені, та оцінювати їх необхідність.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням обґрунтованого клопотання сторони відповідачащодо зменшення витрат на правничу допомогу та, враховуючи малозначність і типовість справи, обсяг і характер наданих послуг та виконаних робіт, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, відкладення судового засідання і зміну суб`єктивного складу справи саме з вини сторони позивача, суд вважає, що понесені витрати позивачем на правову допомогу в даній справі є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відтак, суд вважає, що підлягає до зменшення розмір витрат на правничу допомогу до 10 000 грн. Таким чином, судові витрати в даній справі становлять 15 211,20 грн. та складаються з судового збору 1211,20грн. + витрати за проведення експертизи 4000 грн. + витрати на правничу допомогу 10 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому, оскільки позов задоволено на 42,77 % (9764,37 грн. х 100 : 22827,46грн.), судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 6505 грн 83 коп. (15211,20 х 42,77 % : 100) .

Отже, судові витрати в даній справі становлять - 6505,83 грн., що в силу ст. 141 ЦПК України і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) суму недоплаченого матеріального збитку в розмірі 9 764 грн 37 коп. (дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні тридцять сім копійок) та судові витрати по справі в сумі 6 505 грн 83 коп. (шість тисяч п`ятсот п`ять гривень вісімдесят три копійки).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З урахуванням ч. 3 ст. 124, ч. 6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення виготовлений 08.05.2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола