Справа №295/4838/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про направлення матеріалів цивільної справи за підсудністю

07.05.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Чішман Л.М.,

вирішуючи питання про прийняття до свого провадження цивільної справи за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Козар Михайла Володимировича про розірвання шлюбу, заінтересована особа - ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 03.07.2021 року Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №237.

Представник заявника звернувся до суду із заявою, в якій просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №582.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Представник заявника у поданій заяві зазначив, що ОСОБА_2 на даний час відбуває покарання в ДУ «ЖУВП (№8)».

Ухвалою суду від 18.04.2024 заяву залишено без руху.

19.04.2024 представником заявника подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 22.04.2024 витребувано у Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)» інформацію про відбування покарання в установі засудженим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.04.2024 на виконання ухвали суду з ДУ «ДУВП (№8)» надійшла інформація про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.03.2023 вибув до ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» для подальшого відбуття покарання.

Ухвалою суду від 25.04.2024 витребувано у Державної установи Бердичівська виправна колонія (№70)» інформацію про відбування покарання в такій установі засудженим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Краматорська Донецької області.

30.04.2024 судом отримано від начальника Державної установи Бердичівська виправна колонія (№70)» інформацію про те, що ОСОБА_2 відбуває покарання в установі з 01.03.2023.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судоустрій в Україні будується, зокрема, за принципом територіальності.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Таким чином судом встановлено, що ні позивач, ні відповідач не зареєстровані у встановленому законом порядку на території Богунського району м. Житомира, відповідач відбуває покарання у ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)» (13300, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Низгірецька, 1), що відноситься до територіальної юрисдикції Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Частина перша ст. 378 ЦПК України передбачає, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України "Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини" інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З урахуванням викладеного, належним судом, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, в межах якого відповідач відбуває покарання, та який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд даної справи, є Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області, з метою дотримання правил підсудності, суд вважає за необхідне направити матеріали цивільної справи за підсудністю до вказаного суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Щодо заяви про повернення ОСОБА_3 помилково сплаченого судового збору.

В ухвалі суду від 18.04.2024 зазначено, щодо матеріалів заяви долучено платіжну інструкцію №0.0..1 від 30.03.2024 про сплату судового збору в розмірі 605, 60 грн, однак сплачено такий судовий збір на рахунок ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, призначення платежу - рахунок отримувача: НОМЕР_1 , тобто не на рахунок Богунського районного суду м. Житомира.

Заявою від 19.04.2024 ОСОБА_3 просив винести ухвалу про повернення йому помилково сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки, коли сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, а саме в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, наведений в ст. 7 Закону України «Про судовий збір» перелік підстав, за наявності яких повертається судовий збір за ухвалою суду є вичерпним, а тому законом не передбачено повернення безпідставно або помилково сплаченого судового збору.

Разом з тим, повернення помилково сплаченого судового збору (без подальшого звернення до суду, на рахунок іншого суду тощо) здійснюється відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за №1650/24182 зі змінами та доповненнями, у чинній редакції (далі Порядок).

Згідно п. 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Реквізити платіжної інструкції №0.0..1 від 30.03.2024, із наступними реквізитами: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, призначення платежу - рахунок отримувача: UA0026001, не є рахунком Богунського районного суду м. Житомира для сплати судового збору за звернення з відповідною заявою, про що вказано вище. Вказаний судовий збір сплачений заявником помилково, тому суд в межах цивільної справи що розглядається не має права вирішувати питання про повернення вказаної суми судового збору.

Згідно п. 3 вказаного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України. З метою повернення помилково сплаченого судового збору, платнику необхідно звернутись до суду із заявою про отримання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, форму якого затверджено Порядком № 787. Заява про повернення коштів помилково або надміру зарахованого до бюджету судового збору обов`язково має містить інформацію в такій послідовності:

- найменування платника (суб`єкта господарювання) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею в разі повернення коштів в іноземній валюті);

- код за ЄДРПОУ (для юридичної особи), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку в паспорті) (латиницею в разі повернення коштів в іноземній валюті);

- місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею в разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (для фізичної особи за її згодою);

- причина повернення коштів з бюджету з обов`язковим зазначенням (за наявності) назви відповідного суду та номера судової справи, за подання якої був здійснений платіж;

- найменування та місцезнаходження банку, в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунку (латиницею в разі повернення коштів в іноземній валюті);

- сума коштів, що підлягає поверненню;

- IBAN, на який повертаються кошти в національній валюті (за наявності);

- номер карткового рахунку отримувача коштів (за наявності).

До заяви долучається: оригінал чи копію документа на переказ, або паперову копію електронного розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до бюджету, або скановану копію зазначених документів з обов`язковим накладанням електронного підпису платника, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги», за умови подання такої заяви в електронній формі. У разі необхідності, довіреність на отримання коштів довіреною особою, засвідчену згідно з вимогами Цивільного кодексу України, копію паспорта довіреної особи (у разі повернення коштів довіреній особі).

Тобто, з метою повернення грошових коштів, помилково сплачених в якості судового збору, платнику необхідно звернутись до суду із заявою про отримання подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету, форму якого затверджено Порядком 787.

Таким чином, зважаючи на викладене, заяву ОСОБА_3 про повернення судового збору слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 23, 27, 28, 31, 32, 187, 378 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про повернення судового збору - відмовити.

Матеріали цивільної справи №295/4838/24 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Козар Михайла Володимировича про розірвання шлюбу, заінтересована особа - ОСОБА_2 - направити для розгляду за підсудністю до Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 травня 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман