Провадження 2/201/110/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Жури Наталії Володимирівни - про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Журою Н.В. - подано клопотання про забезпечення позову, фактично отримане головуючим 06.05.2024р., мотивоване наступним.

21.11.2018р. відповідач уклала з позивачем попередній договір до договору купівлі-продажу квартир за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 а у строк до 22.11.2018р.

Відповідно до пункту 2.5 попереднього договору на підтвердження намірів укладання основного договору купівлі-продажу позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 1 150 000грн що станом на 21.11.2018р. за курсом комерційного банку, який було обрано за згодою сторін, становило 41 071 доларів США.

Основний договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, що встановлено судами у іншій справі.

Внаслідок невиконання умов попереднього договору до договору купівлі-продажу квартир ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

20.06.2019р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська винесено рішення по цивільній справі ЄУН 201/13083/18, яким задоволені позовні вимоги, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 подвійну суму завдатку у розмірі 2 300 000грн, судові витрати в сумі 9862,40 грн, в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання припиненим попереднього договору до договору купівлі-продажу від 21.11.2018р. відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 суму авансу у розмірі 1 150 000,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01.11.2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2019р. в нескасованій при апеляційному перегляді частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2019р. року залишено без змін.

На виконання рішень відкриті виконавчі провадження 61564660 та 61657601 Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), впродовж яких стягнуто та 17.11.2023 року перераховано 6 478,19 грн, в іншій частині рішення не виконано.

Через викладене ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання за період з 22.12.2020 по 22.12.2023р.р. в сумі 637 453 грн 45коп, тобто між сторонами виник спір.

У позивача є реальні та обгрунтовані побоювання, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаній справі зробить неможливим виконання судового рішення про стягнення з відповідача боргу, позаяк при розгляді в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська справи N° 201/13083/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 суддею 21.05.2019 року було винесено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно відповідачки.

У вказаній ухвалі зазначено наступне: «Як вбачається з вищевикладеного, після отримання відповідачкою постанови Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2019р. про скасування заходів забезпечення позову (в матеріалах справи наявна розписка від 04.04.2019р. про отримання вступної та резолютивної частини), вже 08.04.2019р. нею вчинені дії щодо відчуження двох належних на праві власності квартир, а 26.04.2019р. відчужено дві земельні ділянки (відчуження відбулося на підставі договорів дарування).

Тому просить забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та/або обтяження в будь-який спосіб права власності на нерухоме майно (у тому числі купівля-продаж, дарування, застава (іпотека), міна тощо), інших речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо майна, а саме: - 2/3 частини земельної ділянки кадастровий номер :09:157:0035, площею 0,0565га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1; - 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1, що належать на праві власності відповідачу.

За положеннями ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Підстав для призначення розгляду заяви в судовому засіданні з викликом сторін не вбачається.

Суд, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, вважає за можливе її задовольнити.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому

утрудненим чи неможливим.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За положеннями п.п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України, встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Позивачем заявлена до стягнення грошова сума 637 453грн 45коп, яка складається, згідно його розрахунків, з інфляційних втрат та 3% річних за невиконання рішення суду про стягнення грошових коштів в сумі 1 500 000грн, яке набрало законної сили 18.12.2019р. та звернуто до примусового виконання. Копія цього рішення подана разом із доказами часткового виконання.

Відтак між сторонами виник спір про стягнення грошової суми за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду .

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З поданих документів викладене вбачається, тому суд вважає за потрібне забезпечити позов в обраний заявником спосіб - накладення заборони на відчуження майна.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 149,150, 151,153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - адвоката Жури Наталії Володимирівни - про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити будь-яким особам вчинення будь-яких реєстраційних дій, спрямованих на відчуження та/або обтяження в будь-який спосіб права власності на нерухоме майно (у тому числі купівля-продаж, дарування, застава (іпотека), міна тощо), інших речових прав на нерухоме майно, звернення стягнення на майно, здійснення інших юридичних правочинів, реєстрації речових прав щодо майна, а саме:

- 2/3 частини земельної ділянки кадастровий номер :09:157:0035, площею 0,0565га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1;

- 2/3 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси та анкетні дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя: Д.О. Покопцева