Справа №465/1482/23 Головуючий у 1 інстанції:Мартьянова С.М.
Провадження №22-ц/811/1217/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні представниці позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза» на рішення Франківського районного суду м. Львова в складі судді Мартьянової С.М. від 19 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза», за участю третіх осіб: Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза», за участю третіх осіб: Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 року у справі №465/2156/20 в частині поновлення на роботі, за період з 17.06.2022 року по 19.03.2024 року, а саме 2 137 115 (два мільйони сто тридцять сім тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОСТАНЗА» на користь держави судовий збір в розмірі 13420 (тринадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 00 копійок.

Дане рішення оскаржило Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза».

В апеляційній скарзі просять рішення Франківського районного суду міста Львова від 19 березня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вважають, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, неправильно досліджено обставин справи і неправильно оцінені судом докази у справі.

Зазначають, що на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 року №829 уповноваженим органом управління ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" стало Міністерство енергетики та захисту довкілля України. Надалі 20.05.2020 року наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України №331 була затверджена нова редакція статуту ДП «Калуська ТЕЦ-Нова». Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021р. №463 "Про затвердження Статуту державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль - нова" затверджена нова редакція статуту підприємства. Вважають, що на момент існування спору щодо законності звільнення ОСОБА_1 з посади директора ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" і розгляду Франківським судом міста Львова справи №465/2156/20 про скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі - органом управління ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" був Кабінет Міністрів України. Відтак, обов`язок виконання рішення Франківського районного суду міста Львова від 04.06.2021 року у справі в частині про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" мало бути виконане саме Кабінетом Міністрів України як відповідачем у справі і, відповідно, боржником. Також, із дійсних обставин справи і наявних доказів вбачається, що також не заперечувалось позивачем, обов`язок з відновлення його порушених прав як працівника був покладений на Кабінет Міністрів України як його роботодавця, а не на ДП "Калуська ТЕЦ-Нова". Ввжають, що суд дійшов хибного висновку про підставність стягнення з ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі опираючись на факт зазначення цього підприємства боржником у виконавчому листі про поновлення на роботі. Зазначають, що 07.09.2022 року Начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях виданий Наказ №276, яким юридичну особу ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" припинене шляхом приєднання до ТОВ "КОСТАНЗА", встановлений перехід майнових прав і обов`язків ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" та призначено комісію з припинення юридичної особи. У даному конкретному випадку правонаступництво ТОВ "Костанза" відбувається в результаті приєднання ДП "Калуська ТЕЦ-Нова", процес якого в свою чергу розпочався у зв`язку з купівлею державного підприємства як об`єкта малої приватизації. Вважають, що лише Кабінет Міністрів України як боржник, який не виконав рішення суду, несе персоніфіковану відповідальність за таке невиконання у вигляді обов`язку виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Ця відповідальність ніяким чином не могла і не може бути покладена на ДП "Калуського ТЕЦ-Нова" і, відповідно, ТОВ "Костанза" об`єктивно не є правонаступником таких зобов`язань державного підприємства. Зазначають, що станом на день подання позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі і розгляду Франківським районним судом у місті Львові справи №465/1482/23 ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" вже перебувала в стані припинення, посади директора, як і будь-якої іншої взагалі на підприємстві не передбачено, прийняття на роботу на будь-яку посаду на підприємство у стані припинення чинним законодавством не передбачене. Також підприємство не здійснює господарської діяльності і на ньому функціонує виключно комісія з припинення.

Судом поставлено на обговорення питання про можливість розгляду справи з врахуванням перебування у провадженні Господарського суду Івано-Франківської області справи №909/679/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза».

Представниця позивача стосовно можливості розгляду у даному провадженні справи чи передачі такої на розгляд до господарського суду, у якому перебуває справа про банкрутство поклалася на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.12,81,141,258,259,263-265,352,354 ЦПК України,ст.ст. 2, 235 КЗпП України, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 та задовольняючи позов, виходив з того, що 17.05.2018 року між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та ОСОБА_1 укладено контракт (реєстраційний № 4-e/18), відповідно до якого ОСОБА_1 призначений на посаду директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на термін 5 років з 17.05.2018 року по 16.05.2023 року. Наказом №52-к/к від 17 травня 2018 року Міністерства енергетики та вугільної промисловості України ОСОБА_1 був прийняти на посаду директора Державного підприємства Калуська теплоелектроцентраль-нова. Відповідно до підпункту а) пункту 17 Контракту посадовий оклад становив 79 310 гривень. Відповідно до Додаткової угоди №5 до умов контракту від 17.05.2018 року №4-е/18 з директором Державного підприємства Калуська теплоелектроцентраль-нова від 17.04.2019 року внесено зміни до контракту та встановлено розмір посадового окладу у сумі 97 990 гривень. Таким чином, на час звільнення посадовий оклад позивача становив 97 990 гривень. 14.02.2020 року Міністерством енергетики та захисту довкілля України видано наказ №11-к/к про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України, згідно з поданою заявою. Вищевказані обставини встановлені Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 року, яким визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 11-к/к від 14.02.2020 року «Про звільнення директора ДП «Калуська ТЕЦ нова», поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», стягнуто з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.02.2021 року по 04.06.2021 року в розмірі 1 516511 (один мільйон п`ятсот шістнадцять тисяч п`ятсот одинадцять) гривень 75 копійок (сума визначена без врахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору). Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати йому середнього заробітку за один місяць в розмірі 97 990 гривень (сума визначена без врахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору) допущено до негайного виконання. Вказане рішення Франківського районного суду залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 20.12.2021 року. Згідно довідки № 105-734 від 30.04.2021 року, виданої ДП «Калуська теплоелектроцентраль-нова», середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 становить 4666 грн. 19 коп. На підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили 07.11.2022 року Франківським районним судом м. Львова 27.01.2023 року видано виконавчий лист. Відповідно до даного виконавчого листа боржником є Державне підприємство «Калуська теплоцентральна-нова» . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 16.06.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова», треті особи Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021року у справі №465/2156/20 в частині поновлення на роботі, за період з 05.06.2021 року по 16.06.2022 року, а саме 1 222 541 (один мільйон двісті двадцять дві тисячі п`ятсот сорок одну) грн.78 коп. Стягнуто з Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на користь держави судовий збір в розмірі 11350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовлено. Постановою від 07.11.2022 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» залишено без задоволення. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 16 червня 2022 року - залишено без змін. Як встановлено судом, наказ про поновлення на роботі позивача не був виданий, тобто рішення суду не було виконане як станом на день звернення до суду із позовною заявою, так і до тепер. Стороною відповідача не надано доказів того, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 про поновлення позивача на роботі відповідачем виконано чи того, що відповідачем вчинялись будь-які дії, спрямовані на виконання вищевказаного рішення. Суд також не приймає до уваги заперечення представника відповідача з приводу заявлених позовних вимог, оскільки вони не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах. Так, з матеріалів справи вбачається, що боржником за виконавчим листом № 465/7893/21 є ДП «Калуська теплоелектроцентраль-нова», правонаступником якої є ТОВ «Костанза», оскільки 16.06.2022 року Рішенням Антимонопольного комітету України №113-р Товариству з обмеженою відповідальністю "Костанза" дозволено придбання активів у вигляді єдиного майнового комплексу, що належить Державному підприємству "Калуська теплоелектроцентраль-нова" (дозвіл на концентрацію). 02.09.2022 року підписано Акт приймання-передачі єдиного майнового комплексу ДП "Калуська теплоелектроцентраль - нова", за яким єдиний майновий комплекс ДП "Калуська теплоелектроцентраль - нова" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Костанза" . 06.09.2022 року здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно ДП "Калуська теплоелектроцентраль - нова" за ТзОВ "Костанза". З наведеного слідувало, що до ТзОВ "Костанза" фактично перейшли права та обов`язки ДП «Калуська теплоелектроцентраль нова», тобто ТзОВ "Костанза" стало правонаступником прав і обов`язків ДП "Калуська теплоелектроцентраль - нова". Отже, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.08.2021 року у справі №465/2156/20 в частині про поновлення на роботі за період з 17.06.2022 року по 19.03.2024 року.

Колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з таких підстав.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Державного підприємства «Калуська теплоелектроцентраль-нова» (ухвалою Франківського районного суду Львівської області від 16.11.2023 року замінено відповідача Державне підприємство «Калуська теплоелектроцентраль-нова» на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Констанза»), за участю третіх осіб: Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, в якій просив:

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" середній заробіток за час затримки виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 серпня 2021 року у справі №465/2156/20 в частині поновлення на роботі, за період з 17 червня 2022 року по дату поновлення на роботі.

Позов обґрунтував тим, що 22 лютого 2017 року він був призначений виконуючим обов`язки директора Державного підприємства "Калуська теплоелектроцентраль-нова" на підставі наказу №30-к. 17 травня 2018 року Міністерство енергетики та вугільної промисловості України уклало з позивачм контракт (реєстраційний №4-е/18), згідно з яким він був офіційно призначений на посаду директора цього підприємства з 17 травня 2018 року по 16 травня 2023 року. Підставою для прийняття на посаду директора слугував наказ №52-к/к від 17 травня 2018 року. Додатковою угодою №5 від 17 квітня 2019 року до контракту №4-е/18 від 17.05.2018 року були внесені зміни, які встановлювали розмір посадового окладу директора у сумі 97 990 гривень. 14 лютого 2020 року Міністерство енергетики та захисту довкілля України видало наказ №11-к/к про звільнення позивача з посади директора ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" за угодою сторін, відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Контракт було припинено на підставі підпункту б) пункту 24 контракту, враховуючи подану заяву позивача. У ході розгляду цивільної справи №465/2156/20 Франківський районний суд м. Львова 4 червня 2021 року визнав наказ Міністерства енергетики та захисту довкілля України №11-к/к від 14 лютого 2020 року про звільнення позивача протиправним та скасував його, підтвердивши незаконність звільнення й поновивши його на посаді директора підприємства. Крім того, суд постановив стягнути з ДП "Калуська ТЕЦ-Нова" на користь поозивача середній заробіток за період вимушеного прогулу з 17 лютого 2021 року по 4 червня 2021 року у розмірі 1 516 511,75 гривень (без урахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Рішення в частині поновлення його на посаді та виплати йому середнього заробітку за один місяць у розмірі 97 990 гривень (також без урахування податку та військового збору) підлягає, також, негайному виконанню. 20 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд залишив у силі рішення Франківського районного суду м. Львова від 4 червня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" яке набрало законної сили. 28 жовтня 2022 року позивач письмово звернувся до ТОВ "Констанза" як до правонаступника з вимогою виконати рішення суду щодо поновлення його на посаді директора ДП "Калуська теплоелектроцентраль-нова" та виплатити середній заробіток за час затримки виконання цього рішення, але це звернення залишилося без відповіді. Позивач зазначав, що має право на стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що виник внаслідок невиконання рішення суду. Сума середнього заробітку мала бути розрахована відповідно до встановлених норм, без відрахування податків і зборів.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза», за участю третіх осіб: Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2021 року у справі №465/2156/20 в частині поновлення на роботі, за період з 17.06.2022 року по 19.03.2024 року, а саме 2 137 115 (два мільйони сто тридцять сім тисяч сто п`ятнадцять) гривень 00 копійок

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 13 серпня 2024 року відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза".

14.08.2024 на офіційному вебпорталі судової влади України опубліковано оголошення за номером публікації 73838 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза".

Наведене свідчить, що на даний момент провадження в господарській справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Костанза" не закінчено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від11 травня 2021 року в справі №759/9008/19 (провадження № 14-35цс21) зазначено, що:

«в частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року (далі - КУПБ) передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Отже, вказаними нормами врегульовано, що господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими та з немайновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій передбачені Законом № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 10 Закону №2343-XII визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Указана норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України, яким визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

Зі змісту вказаних норм убачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.

Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021 у справі № 334/5073/19.

У постановах від 15.05.2019 у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019 у справі № 289/233/18, від 19.06.2019 у справах № 289/718/18 та № 289/2210/17 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином, зокрема, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник, з дня введення в дію вказаного Кодексу має відбуватися господарським судом у межах справи про банкрутство, яку такий суд розглядає.

Відтак, колегія суддів вважає, що справу слід розглядати в межах справи про банкрутство відповідача.

Тому рішення суду слід скасувати, а матеріали справи №465/1482/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза», за участю третіх осіб: Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі слід передати до Господарського суду Івано-Франківської області, на розгляді якого перебуває справа №909/679/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза».

Вказаним слід частково задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза» задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року скасувати.

Матеріали справи №465/1482/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза», за участю третіх осіб: Фонду державного майна України, регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі передати до Господарського суду Івано-Франківської області, на розгляді якого перебуває справа №909/679/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Костанза».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра