справа № 278/995/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Анни Кривенької, розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із заявою відповідно до якої просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з останнього на користь відповідачки на утримання спільної дитини сторін на підставі судового наказу.

У обґрунтування позову зазначив, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 на утримання якої із позивача на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Разом із тим, у позивача є старша донька ОСОБА_4 , яка є ученицею 11го класу. Так старша донька позивача має намір вступати до вищого навчального закладу в зв`язку із чим готується до вступних іспитів, що зумовлює необхідність у залученні до цього процесу репетиторів із відповідних шкільних предметів, послуги яких оплачує позивач. Крім того, у 2022 року ОСОБА_1 укладений шлюб ОСОБА_5 , яка має малолітню доньку ОСОБА_6 . Відтак позивач наголошує на тому, що сплата аліментів на утримання його доньок, зокрема Злати, ставить його у скрутне матеріальне становище та позбавляє його можливості здійснити належне матеріальне забезпечення його нової сім`ї. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 переконаний у наявності підстав, які зумовлюють необхідність зменшити розмір аліментів на утримання його молодшої доньки Злати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Березовська Н.В. проти позову заперечила. У обґрунтування своєї позиції повідомила, що спільна донька сторін Злата цьогоріч має стати ученицею 1го класу, що в свою чергу також зумовлює необхідність у використанні дівчинкою послуг репетиторів задля належної підготовки до школи. Крім того, представник відповідача наголосила, що стороною позивача будь-якими належними доказами не доведено факту значного погіршення матеріального становища позивача, яке б зумовлювало необхідність здійснити зменшення розміру аліментів на утримання спільної доньки сторін.

У ході судового засідання позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Березовська Н.В. проти позовної заяви заперечила та просила відмовити у її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, судом установлені наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини.

Позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та сплатив судовий збір.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 батьком якої є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 батьком якої є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_2 .

18 березня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 укладений шлюб внаслідок чого дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_9 ».

28 жовтня 2022 року Житомирським районним судом Житомирської області у цивільній справі № 296/6067/22 виданий судовий наказ відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 вересня 2022 року.

Із довідки № 1/431 від 31 січня 2024 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 вбачається, що із грошового забезпечення ОСОБА_1 провадиться утримання коштів на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у розмірі по 25% на кожну.

Згідно із виписним епікризом № 1849 від 25 квітня 2024 року, що виданий військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 страждає на хронічну двобічну сенсоневральну приглухловатість.

Відповідно до довідки № 218 від 21 лютого 2024 року, що видана військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав за період з 1 лютого 2024 року по 20 лютого 2024 року заробітну плату в сумі 33 153,46 грн із яких 16 328,08 грн було спрямовано на сплату аліментів.

Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином.

За правилами ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положення ст.ст. 77-80 передбачено, що докази у цивільному процесі мають відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зокрема, ч. 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За нормою ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою ст.192 СК України унормовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зменшення розміру аліментів можливо за сукупністю обставин: по-перше, відбулася зміна матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан (зменшився його дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, чи виникли грошові зобов`язання, які потребують додаткових матеріальних витрат тощо), або змінився сімейний стан (одруження, народження дітей, поява інших утриманців тощо); по-друге, такі зміни у матеріальному стані платника аліментів мають бути істотними; по-третє, вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України щодо наявності утриманців тощо, які необхідні для визначення розміру аліментів.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі № 509/5304/20, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року в справі № 727/1599/22.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі № 712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 5 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року в справі №343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі №545/3115/19, від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

За таких обставин, можливо дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Зокрема, ст.192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2023 року в справі № 712/3644/22 міститься правовий висновок згідно з яким діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, а саме по собі народження другої дитини свідчить лише про зміну матеріального стану позивача та необхідність утримання малолітньої дитини і батьки не мають права збільшувати матеріальне забезпечення однієї дитини, за рахунок зменшення такого утримання іншої.

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства, якими врегульовані зазначені правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту того, що сплата аліментів на утримання доньки Злати ставить заявника та його нову сім`ю у скрутне матеріальне становище. Крім того, суд зауважує, що згідно із усталеною судовою практикою, діти народжені від різних шлюбів мають рівні права на матеріальне забезпечення, а тому покращення грошового забезпечення старшої доньки Дарії за рахунок зменшення аліментів на утримання молодшої доньки Злати, на переконання суду, є абсолютно не припустимим і жодним чином не відповідатиме якнайкращим інтересам молодшої дівчинки. Окремо суд звертає увагу на те, що стороною позивача також не надано у розпорядження суду будь-яких документальних підтверджень щодо наявності у заявника значних витрат на утримання доньки Дарії.

За таких обставин, суд зауважує, що позивачем належним чином не виконано його процесуального обов`язку щодо доведеності обставин, на які він посилається як на підставу свого позову, а тому у задоволенні цього позову належить відмовити.

Результати розгляду справи не дають можливості здійснити розподіл судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 9 травня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко