Рішення

Іменем України

06 травня 2024 року

смт Краснопілля

справа № 578/245/24

провадження № 2/578/145/24

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А. І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу№ 578/245/24 за наявними у справі матеріалами

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову:про стягнення аліментів

та установив:

Виклад позиції позивача

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти у її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн до досягнення дитиною повноліття. Позов вона мотивує тим, що під час спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка проживає разом із нею. Їй важко нести фінансові витрати самостійно. На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню доньку. Як їй відомо, що ОСОБА_2 є працездатною особою, тому уважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному нею розмірі.

Виклад позиції відповідача

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому зазначив, що з доводами наведеними в позовній заяві він не погоджується. Так, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона постійно просить матеріальної допомоги на утримання доньки, і що він надає таку матеріальну допомогу лише після її наполягань 1500-2000 грн, із систематичним затриманням. З даного приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Він постійно купує дитині необхідні речі, продукти харчування, засоби гігієни, іграшки тощо, витрачаючи на ці цілі близько 3 500 грн. Разом з цим, не бажає надавати колишній дружині кошти особисто, оскільки не впевнений в їх цільовому використанні саме на потреби доньки.

У позовній заяві зазначається, що він працює дальнобійником і отримує заробіток. Вважає ці вислови такими, що не відповідають дійсності. На даний час він перебуває у цивільному шлюбі; доглядає за батьком, який має вади зі здоров`ям; не працевлаштований, проживає за рахунок випадкових заробвтків і його загальний дохід складає близько 7-8 тисяч грн. За цих обставин він згоден сплачувати аліменти у частці від всіх видів його заробвтку /доходу/ (ас 24-28).

Позивач ОСОБА_1 скористалася своїм правом та подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що з дати їхнього розлучення між ними була усна домовленість з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати неповнолітню доньку. Наразі позиція відповідача ставить їхню дитину в цілком несприятливе становище, оскільки вона як мати не в змозі сама забезпечити на належному рівні пепшочергові потреби дитини.

Відомі відомості про місце роботи відповідача нею вказані на час подачі позову.

Посилання відповідача у відзиві, що він не впевнений у цільовому використанні коштів є припущенням останнього, оскільки жодного разу не було заперечень про такі випадки.

Звертає увагу, що відповідач придбавав речі для доньки без попереднього узгодження дійсних потреб, і як наслідок, на момент придбання ним речей, у доньки цей одяг був.

Також просить врахувати, що батьку позивача фінансову допомогу надає і другий син, який служить в ЗСУ, а його догляд здійснює також і співмешканка відповідача (ас 37-38).

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2024 визначено головуючого суддю Косар Алевтину Іванівну (ас 14).

На виконання вимог частини восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України /далі по тексту також ЦПК/, 10.04.2024 судом отримано Витяг з реєстру територіальної громади від 05.04.2024 щодо місця перебування та місця проживання відповідача (ас 17).

Ухвалою суду від 11.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами на 30.04.2024 (ас 18-19).

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло.

Згідно з частиною 5 статті 268 ЦПК, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 15.07.2016 Серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 (ас 5).

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 06.11.2023 по справі № 578/1511/23 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07.08.2015 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснопільського районного управління юстиції у Сумській1 області, актовий запис № 39 (ас 9-12).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання від 27.05.2020 встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Витяга з Реєстру територіальної громади від 26.03.2024 встановлено, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги статті 80 ЦПК, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, чч. 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України /далі по тексту також СК/, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

У відповідності до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено чч. Першою, другою статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина перша статті 180 СК).

Згідно із частиною третьою статті 181 СК, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою статті 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини першої статті 184 СК, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Частинами першою, другою статті 182 СК встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів та зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Так, відповідачем зазначено про перебування на його утриманні батька ОСОБА_4 та на підтвердження зазначеної обставини надано в копіях Пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 про отримання останнім пенсії по інвалідності 2 гр; Виписку із медичної карти стаціонарного хворого 3 877 19.03.2024 про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , має діагноз: С67.9; С78.6; К 56.0; інформаційний лист від ІНФОРМАЦІЯ_4 № 347 від 05.05.2024 про те, що ОСОБА_2 за наданими документами має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відновідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ( 31-33).

Водночас, надані докази не підтверджують родинних відносин, свідчать саме про стан здоров`я ОСОБА_4 , а не утримання відповідчем ОСОБА_4 . До того ж, він має самостійний дохід.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту утримання інших осіб.

З огляду на відсутність добровільної згоди між сторонами щодо порядку реалізації відповідачем обов`язку утримання доньки, відповідач зобов`язаний утримувати її у спосіб, визначений позивачем шляхом сплати аліментів.

Виходячи з системного тлумачення зазначених норм права, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів).

При цьому, відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі.

При визначенні способу стягнення аліментів, суд погоджується з обраним позивачем способом стягнення аліментів та вважає, що він повинен бути визначений у твердій грошовій сумі за вибором позивача, з якою проживає неповнолітня донька, в силу вимог частини третьої статті 181 СК.

При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має обов`язок брати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини, а також те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

В законодавстві термін «тверда грошова сума» є умовним та позначає відповідну суму аліментів на утримання дитини, що чітко визначена за домовленістю між платником та одержувачем аліментів або за рішенням суду. Грошовою одиницею України є гривня (стаття 99 Конституції України). Механізм обов`язкової індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, встановлено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (із змінами та доповненнями). Аналіз вказаних положень свідчить про те, що механізм та порядок щорічного визначення розміру прожиткового мінімуму та щорічної індексації розміру аліментів є в значній мірі схожим. Це робить можливим та доцільним проведення такої індексації лише за умови визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі із зазначенням конкретної грошової суми у грошовій одиниці України - гривні, а не з прив`язкою до розміру прожиткового мінімуму чи до її частини. Зазначене узгоджується з приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка, зокрема, регулює питання щодо проведення державним, приватним виконавцем індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

За викладеного, суд доходить висновку, що позов є обгрунтованим та підставним до задоволення. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У цій справі також необхідно проводити щорічну індексацію розміру аліментів відповідно до закону,

Водночас суд роз`яснює сторонам, що відповідно до частини пршої статті 185 СК, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Розподіл процесуальних витрат

Згідно з чч. 1, 6 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки при зверненні до суду з цим позовом позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 352, 354,430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: Україна, Сумська область, Краснопільський район, смт Краснопілля; громадянство України; місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ), на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, із проведенням щорічної індексації розміру аліментів відповідно до закону, починаючи від дня пред`явлення позову 26.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про сторони та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 06 травня 2024 року.

Суддя А. І. Косар