СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 274/7562/23

пр. № 2/759/1888/24

01 травня 2024 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2023 р. дану справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва на стадії відкриття провадження у справі.

Предметом позову є стягнення страхового відшкодування в розмірі 220 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.12.2021 між ТОВ «Автокредит плюс» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір про надання фінансового лізінгу № APZR54847. Предметом лізингу за вищевказаним договором є автомобіль "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 . 02.12.2021 р, між ОСОБА_1 та ПрАТ "СГ "ТАС", укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FA-00172161, вигодонабувачем за вказаним договором визначено ТОВ «Автокредит плюс». Предметом договору є майнові інтереси з приводу володіння, користування та розпорядження транспорного засобу "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 . 08.02.2022 р. о 05:17 год. за адресою: 9250 Ваасмюнстер А 14-Е17 напрямок руху (RI) Автверпен (кр 791.1), Бельгія, відбулась ДТП за участі автомобіля марки "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Рено", д.н.з НОМЕР_2 (Бельгія) з причепом марки "Kassbohrer maxima", д.н.з. НОМЕР_3 (Бельгія), під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вказаної ДТП, було пошкоджено транспортний засіб "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 . 13.02.2023 р., в зв`язку з чим ОСОБА_2 подав до ПрАТ "СГ "ТАС" заяву про обставини ДТП. 31.03.2023 р. листом № 04736 ПрАТ "СГ "ТАС" відмовило у виплаті страхового відшкодування за фактом ДТП, що мало місце 08.02.2023 р. через порушення страхувальним п. 7.2 та п. 10.1.12 договору FA-00172161.У відповідності до звіту № 1529/23 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження під час ДТП приймається рівним дійсним (ринкової) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 352 399,01 грн. Вартість працездатних та ліквідних складових автомобіля "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіціенту фізичного зносу та коефіціент ліквідності за мінусом вартості робіт по їх демонтажу та вартості металобрухту складових, які залишились складає 3 254,33 грн. У відповідності до договору FA-00172161 страхова сума складає 220 000,00 грн. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 220 000,00 грн.

Ухвалою судді від 29.01.2024 року справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с.74).

Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.77).

Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, та копія позовної заяви з додатками до неї, відповідач отримав 08.02.2024 (а.с.75, 90).

Третій особі направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, та копія позовної заяви з додатками до неї, які останній отримав 27.02.2024 (а.с.76, 91). Від третьої особи, до суду письмових пояснень не надходило.

19.02.2024 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній просив в задоволені позову відмовити, зх тих підстав, що ОСОБА_1 не є вигодонабувачем по вказаному договору, а вигодонабувачем про договору добровільного страхування наземного транспорту № FA-00172161, є ТОВ «Автокредит плюс».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 02.12.2021 між ТОВ «Автокредит плюс» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір про надання фінансового лізінгу №APZR54847. Предметом лізингу за вищевказаним договором є автомобіль "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 . (а.с.8, 9-11)

02.12.2021 р. між ОСОБА_1 та ПрАТ "СГ "ТАС" укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FA-00172161, вигодонабувачем за вказаним договором визначено ТОВ «Автокредит плюс». Предметом договору є майнові інтереси з приводу володіння, користування та розпорядження транспорного засобу "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 12-19).

08.02.2022 р. о 05:17 год. за адресою: 9250 Ваасмюнстер А 14-Е17 напрямок руху (RI) Автверпен (кр 791.1), Бельгія, відбулась ДТП за участі автомобіля марки "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Рено", д.н.з НОМЕР_2 (Бельгія) з причепом марки "Kassbohrer maxima", д.н.з. НОМЕР_3 (Бельгія), під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вказаної ДТП, було пошкоджено транспортний засіб "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 22-23)

13.02.2023 р, ОСОБА_2 подав до ПрАТ "СГ "ТАС" заяву про обставини ДТП. (а.с.24).

31.03.2023 р. листом № 04736 ПрАТ "СГ "ТАС" відмовило у виплаті страхового відшкодування за фактом ДТП, що мало місце 08.02.2023 р. через порушення страхувальним п. 7.2 та п. 10.1.12 договору FA-00172161 (а.с. 25-26).

У відповідності до звіту № 1529/23 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження під час ДТП приймається рівним дійсним (ринкової) вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 352 399,01 грн, Вартість працездатних та ліквідних складових автомобіля "Фольксваген", д.н.з. НОМЕР_1 , з урахуванням коефіціенту фізичного зносу та коефіціент ліквідності за мінусом вартості робіт по їх демонтажу та вартості металобрухту складових, які залишились складає 3254,33 грн. (а.с.27-30)

У відповідності до договору FA-00172161 страхова сума складає 220 000,00 грн. Вигодонабувачем за даним договором є ТОВ "Автокредит плюс" в особі директора Крачути В.А. (а.с. 12).

Відповідно до п. 7.2. Договору потрібно негайно безпосередньо з місця події, але в будь- якому випадку, не пізніше 2 годин з моменту настання події зателефонувати в Контакт-центр Страховика ти дотримуватись інструкцій Страховика за номером: , , (вартість дзвінків згідно з тарифами Вашого оператора).»

Відповідно до Телефонограми № Т-00/003094 від 10.02.2023 р. Контакт-Центру «А Т «СГ «ТАС» (приватне), дзвінок було здійснено о 10 год. 41 хв. 10.02.2023 р. ОСОБА_1 та не з місця настання події, тим часом як ДТП сталася 08.02.2023, тобто умову п 7.2. Договору виконано не було.

Відповідно до п. 14.4. Договору несвоєчасне повідомлення (або повідомлення з порушенням умов цього Договору) Страхувальником (Водієм ТЗ, Застрахованою особою або їх уповноваженими представниками) Страховика про настання страхового випадку (крім випадку, коли Страхувальник не мав фізичної можливості своєчасно здійснити це повідомлення виключно за станом здоров`я Страхувальника/Застрахованої особи, що має бути документально підтверджено медичним закладом) або створення Страховикові перешкод у визначенні характеру, причин, обставин та розміру збитків.

Відповідно до п. 5. ст. 26 ЗУ «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на не причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Відповідно до п. 9.22. Договору страховий випадок - передбачена Договором подія, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити страхову виплату/виплату страхового відшкодування за Договором Страхувальнику або іншій, визначеній Договором особі.

Згідно з умовами п. 10 Договору до страхових випадків не відносяться і виплати страхового відшкодування (страхові виплати) не проводяться (по всіх видах страхування), якщо збиток настав опосередковано або внаслідок (загальні виключення»:

- п. 10.1.12 використання ЗТЗ зі зношеними шинами, тобто залишкова висота малюнка протектора тин не відповідає нормам, встановленим чинним законодавством України, або невідповідними сезону експлуатації шинами - в літній сезон встановлено шини зимові або в зимовий сезон встановлено шини літні. За даним Договором зимовим сезоном вважається період з 15 листопада до 15 березня, а літнім сезоном вважається період з 15 травня. Умови даного пункту діють лише для легкових транспортних засобів, якщо страховий випадок відбувся з вини Водія.

Дана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок недотримання безпечної дистанції водія автомобіля "Фольксваген Гольф" н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .

Згідно Акту огляду застрахованого автомобіля "Фольксваген" д.н.з. НОМЕР_1 від 15.02.2023 р. та фотододатків до нього, представником Страховика було зафіксовано, що на одній осі авто встановлено шини з різним малюнком протектора, а саме на передньому правому колесі встановлена гума з літнім типом протектора, що є порушенням норм експлуатації та суперечить Правилам Дорожнього Руху та умовам Договору страхування, згідно яких дата настання ДТП від 08.02.2023 р., вважається зимовим періодом.

Відповідно до п. 14.7. Договору причини відмови у виплаті страхового відшкодування є невиконання або неналежне виконання Страхувальником та/або Вигодонабувачем та/або представником Страхувальника/ Вигодонабувача та/або Водієм своїх обовязків, визначених ним Договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Погоджуючись з умовами договору, позивач підтвердив свою згоду, що у разі настання події, що може бути визнана страховим випадком, він зобов`язаний протягом 2 години з моменту настання події зателефонувати в контакт-центр страховика та дотримуватись інструкцій страховика.

Відповідно до ч.2 ст. 26 ЗУ «Про страхування» та ч.2 ст.991 ЦК України договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Тобто, у цьому випадку сторони правомірно та без порушень імперативних положень актів цивільного законодавства, самостійно врегулювали свої відносини на власний розсуд, створивши обов`язкове для обох сторін правило поведінки у спірних правовідносинах.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 04 травня 2022 року у справі № 643/11629/19, від 11 квітня 2022 року у справі № 752/3512/19, від 31 липня 2019 року у справі № 404/2470/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 711/4458/16-ц, від 03 листопада 2021 року у справі № 757/39725/19-ц у подібних правовідносинах.

Водночас вказаний договір сторін не містить положень про те, що відмова у виплаті страхового відшкодування можлива лише в тому разі, якщо таке порушення страхувальником положень договору перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком.

Дійсність договору страхування сторонами не оспорювалась.

Отже, у цій справі підставою для здійснення страхового відшкодування є настання страхового випадку, тобто події, яка підпадає під ризики, встановлені договором страхування та одночасно страховиком встановлено, що така подія не є виключенням із страхових випадків та відсутні підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи норми укладеного між сторонами договору страхування, які надають страховику право відмовити у виплаті страхового відшкодування та оскільки ні позивачем, ні іншою уповноваженою особою страхувальника не було виконано вищевказані визначені договором страхування зобов`язання, у страховика були підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 01.03.2023 року у справі № 592/13856/21.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам внаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП - породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування, в якому потерпілий, так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно частини 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктами 1.3, 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що потерпілі це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; і власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Так, згідно з п. 1 ч.1 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, яка діяла на момент на час укладення договору лізингу) фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини між лізингодавцем та лізингоодержувачем, що виникають на підставі договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених законами України з питань регулювання діяльності з надання фінансових послуг, цим Законом та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами.

Відповідно до си. 806 ЦК України За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Таким чином, можно зробити висновок, що ОСОБА_1 не має права вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну, оскільки договір фінансового лізингу, який нею був укладений не створив для позивача ОСОБА_1 цивільно-правових наслідків.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.

Положення ст. ст. 11, 525, 526, 629 ЦК України дають підстави для висновку, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання умов якого не допускається.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування.

Частиною 1 ст. 991 ЦК України передбачені випадки, за умови настання яких страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати. Інші підстави для відмови у здійсненні страхової виплати можуть бути передбачені договором страхування.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про страхування» рішення про відмову у страховій виплаті приймається Страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

У листі Верхового Суду України від 19.07.2011 року «Про судову практику з розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» щодо спірних питань стосовно застосування вимог п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, і створення йому в такий спосіб перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, наслідком невиконання чого є відмова страховика від здійснення страхової виплати відповідно до вимог цього пункту, зазначено: відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку.

У системному зв`язку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обов`язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було несвоєчасне повідомлення страхувальником страхової компанії.

У даній справі, позивач не обґрунтовує поважність причин несвоєчасного повідомлення про страховий випадок в будь-який спосіб, не надав жодних належних та достатніх доказів неспроможності з об`єктивних обставин повідомити страховика про страховий випадок у встановлені Договором строки.

Окрім того, слід зазначити, що вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № FA-00172161, вигодонабувачем за вказаним договором визначено ТОВ «Автокредит плюс». Доказів, що ТОВ «Автокредит плюс» уповноважує ОСОБА_1 , отримати страхове відшкодування матеріали справи не містять.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог.

Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 19, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 525, 526, 629, 979, 982, 989, 991 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1,8,16,26 Закону України "Про страхування", суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит плюс" про стягнення страхового відшкодування, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Бабич Н.Д.