Справа № 465/1858/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю. М.
Провадження № 22-ц/811/1059/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року у справі за заявою акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «Приватбанк» звернувся до суду із заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року у справі №465/1858/18 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 56146 грн. 69 коп. та 1762 грн. судового збору.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що АТ КБ «Приватбанк» є стягувачем за виконавчим листом №465/1858/18, виданим на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 56146 грн. 69 коп. та 1762 грн. судового збору.

Боржником рішення суду не виконується, 29.09.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, однак, ні постанова, ні оригінал виконавчого листа до банку не надходили, а поданий до виконавчої служби запит залишився без відповіді.

Вказував на не пропущення банком строків пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив АТ КБ «Приватбанк», просив її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти нове судове рішення про задоволення заяви.

Звертає увагу, що постановою старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові від 29.09.2021 року виконавчий лист №465/1858/18 повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу, однак, ні вказана постанова, ні оригінал виконавчого листа до банку не надходили.

Крім того, зауважує, що відповідно до офіційної інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на день подання цієї заяви, оригінал виконавчого листа щодо боржника на примусовому виконанні не перебуває.

Апелянт не погоджується з висновками суду по суті вирішення заяви і зазначає, що оскільки виконавчий лист не знаходиться ні у стягувача, ні на виконанні в ДВС, то він є втраченим, що унеможливлює виконання рішення суду.

При цьому, наголошує, що заява про видачу дубліката виконавчого листа подана в межах трирічного строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення на відомі суду адреси місця проживання (місцезнаходження) сторін, заяви про зміну місця проживання боржника та/або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 17.09.2024 року, є дата складення повного судового рішення - 23.09.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а видача його дублікату може призвести до подвійного стягнення.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2018 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 56146 грн. 69 коп. та 1762 грн. судового збору, а всього 57908 грн. 69 коп.

За заявою АТ КБ «Приватбанк» від 29.04.2020 року, яка одержана Франківським районним судом м. Львова 13.05.2020 року (а.с.53), видано виконавчий лист №465/1858/18, який скеровано банку листом суду від 19.05.2020 року №465/1862/18/784/2020 (а.с.55).

Вказаний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби у м. Львів Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), ВП №62515792.

Постановою старшого державного виконавця вказаного відділу ДВС від 29.09.2021 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.60-61).

Актом АТ КБ «Приватбанк» від 20.12.2022 року (а.с.62) підтверджено, що згідно проведеної звірки отриманих у період 2015 - 2019 років і фактично наявних (не пред`явлених в органи Державної виконавчої служби України) виконавчих листів, наказу суду відповідно до розпорядження №359/DNA0407-17, виявлено факт втрати виконавчого листа про примусове виконання рішення Франківського районного суду м. Львова по справі №465/1858/18 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Констатовано, що виконавчий лист не виявлено, заборгованість по договору не погашена.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності 05.10.2016 року, виконавчий лист, виданий судом, може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років.

Вказаний строк встановлюється для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили (ч.2 ст.12 Закону).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 цього Закону, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.5 ст.12 Закону).

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, названим вище положенням процесуального закону визначено, що суд може видати дублікат виконавчого листа, якщо заява про це подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, або якщо є судове рішення про поновлення цього строку у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року (справа №2-836/11, провадження №14-308цс19), якщо строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

З матеріалів справи встановлено, що виконавчий лист пред`являвся стягувачем до примусового виконання і був повернутий постановою старшого державного виконавця Франківського ВДВС у м. Львів ЗМРУМЮ (м. Львів) від 29.09.2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», у чинній на момент винесення вказаної постанови редакції Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (ч.5 ст.12 Закону).

Таким чином, після повернення виконавчого листа постановою державного виконавця від 29.09.2021 року, трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання мав би закінчитися 29.09.2024 року.

Окрім того, відповідно до п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень (Розділ ХІІІ) Закону України «Про виконавче провадження», яким було доповнено Розділ ХІІІ Закону згідно із Законом №2129-IX від 15.03.2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, заява про видачу дубліката виконавчого листа подана стягувачем в межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Наведеними вище письмовими доказами, яких суд безпідставно не врахував, підтверджено відсутність надходження оригіналу виконавчого листа до банку з відділу державної виконавчої служби, тому колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів стягувача щодо втрати оригіналу виконавчого листа.

Інформації про знаходження виконавчого листа на примусовому виконанні немає, тому припущення суду про те, що видача дубліката виконавчого листа може призвести до подвійного стягнення, є необґрунтованим.

З наведених вище мотивів, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нового судового рішення про задоволення заявленої АТ КБ «Приватбанк» вимоги про видачу дубліката виконавчого листа.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» за наслідками розгляду справи апеляційним судом, понесені заявником судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3108 грн. 52 коп. підлягають стягненню з боржника ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким заяву акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити.

Видати акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» дублікат виконавчого листа №465/1858/18, виданого Франківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 56146 гривень 69 копійок та 1762 гривень судового збору, а всього 57908 гривень 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3108 гривень 52 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 23 вересня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич