Справа № 464/4651/24 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/2911/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Брони Мар`яни Василівни на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 серпня 2024 року в складі судді Мички Б.Р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У червні 2024 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №101967090, згідно із яким відповідачка отримала кредит у розмірі 5000 грн. Кредит надався строком на 15 днів до 21.10.2021.

17 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101967090 від 06.10.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступив право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору №10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101967090 від 06.10.2021.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором №101967090.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користуваня кредитом за Договором №101967090 від 06.10.2021 становить 29 323,37 грн, з яких 4513 грн. заборгованість за основним зобов`язанням, 23 860,37 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 950 грн. заборгованість за комісіями.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №101967090 від 06.10.2021 в сумі 29 323 гн. 37 коп., судові витрати у сумі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 29 323, 37 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 3028, 00 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 гривень.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 оскаржила таке в апеляційному порядку, апеляційну скаргу в інтересах якої подала адвокат Брона М.В. Вважає, що суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що 06.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та Камінською (прізвище змінено внаслідок одруження на ОСОБА_1 укладено договір № 101967090 про надання споживчого кредиту відповідно до Закону Укрїни «Про електронну комерцію», шляхом підписання електронним підписом позичальника. Відповідно до п. 1.3 Договору, кредит надавався строком на 15 днів з 06.10.2021. Пунктом 1.4 Доовору визначено, що термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.10.2021 року. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 7 450 грн. (п.1.5); комісія за надання кредиту становить 950 грн. (п.1.5.1) за ставкою 19% від суми кредиту одноразово та проценти за користування кредитом становлять 1 500 грн., які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

В свою чергу, згідно із розрахунком позивача, заборгованість відповідачки по Договору №101967090 від 06.10.2021, що підлягає стягненню, становить 29 323,37 грн.

З відомості про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №101967090, долученому позивачем в якості додатків до позовної заяви на підтвердження наведеного розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нараховував відсотки за користування кредитом після закінчення строку кредитування, тобто після 21.10.2021 і по 17.01.2022, посилаючись на п.п.1.6, 2.3.1.2 Договору. Однак, позивачем, в порядку ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1, 4.2 Договору, що залишилось поза увагою суду першої інстанції та призвели до неправильного вирішення даного спору по суті.

Крім того, наведені умови кредитного договору є суперечливими, оскільки у п.1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 21 жовтня 2021 року.

Додає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ст. 1050 ЦК України.

З огляду на викладене, апелянт визнає наявність заборгованості перед позивачем у розмірі 6 963 грн, яка складається з: 4513 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1500 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 950 грн. заборгованість зі сплати комісії та ваажає безпідставним нарахування позивачем процентів після спливу терміну кредитування, передбаченого п.п.1.3, 1.4 договору про споживчий кредит №101967090 від 06 жовтня 2021 року.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн., то вважає, що суд допустив описку в оскаржуваному рішенні, оскільки в мотивувальній частині рішення зазначив про часткове задоволення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн, однак в резолютивній частині рішення зазначив про стягнення 9000 грн. витрат на правничу допомогу.

В свою чергу, апелянт зазначає про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з огляду на те, що із змісту договору №07-06/2024 від 07 червня 2024 року неможливо встановити, який саме спір є предметом договору. Копія платіжної інструкції № від 11.06.2024 про оплату ТОВ «Коллект Центр» на банківський рахунок АО «Лігал Ассістанс» 67 000 грн. не може вважатись належним та допустимим доказом на підтверджененя понесених позивачем витрат на правничу допомогу у даній справі, оскільки у ній зазначена сума 67 000 грн., а не заявлена позивачем сума витрат у розмірі 9000 грн., а також не містить доказів оплати витрат саме у даній справі відносно боржника ОСОБА_1 .

Просить скасувати рішення Сихівськогго районного суду м. Львова від 26 серпня 2024 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково у розмірі 6963 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

04 жовтня 2024 року від ТОВ «Коллект Центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ТОВ «Коллект Центр» висловив свої заперечення та вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи з такого.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог, а саме, що ТОв «Мілоан» належним чином виконав свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №101967090 від 06.10.2021, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти і у неї виникли зобов`язання повернути їх у розмірі та у строки, зазначені у кредитному договорі, проте такі зобов`язання не були виконані, внаслідок чого у відповідачки виникла заборгованість в розмірі: 29 323, 37 грн, з яких: 4513 гривень заборгованості за кредитом, 23 860,37 грн. заборгованість за процентами, 950 грн. заборгованість за комісіями.

Колегія суддів не в повній мірі погоджуться з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 06 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №101967090 (а.с.6-10).

Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній пунктом 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором ( пункт 1.1.).

Сума кредиту становить 5 000 грн. у валюті гривня (пункт 1.2.).

Кредит надається строком на 15 днів з 06.10.2021 (строк кредитування) ( пункт 1.3).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 21.10.2021 року (пункт 1.4.).

Комісія за надання кредиту становить 950,00 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово ( пункт 1.5.1.).

Проценти за користування кредитом 1 500 грн., які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2.).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом ( пункт 1.6.).

Тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору ( пункт 1.7.).

Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. договору в термін (дату), вказаний у п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2 або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною в п. 1.6. договору, в сумі та на умовах, визначених в п.2.3 договору (пункт 2.2.1.).

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору ( пункт 2.2.2.).

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначена в п.1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну(базову) встановлену п. 1.6 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої що прирівнюється до письмової) згоди позичальника ( пункт 2.2.3.).

Пролонгація строку кредитування визначена пунктом 2.3. кредитного договору №101967090.

Зокрема, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів ( послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору ( пункт 2.3.1.1.).

Пунктом 2.3.1.2 визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору.

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (пункт 2.4.1.).

У разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця ( пункт 4.2.).

Згідно із пунктом 6.1 договору, такий укладений в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Відповідно до пункту 6.3 Договору приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного Договору, Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору, та діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до Додатку № 1 сторонами визначений графік платежів за договором про споживчий кредит № 101967090 від 06.10.2021 (а.с. 10 зворот).

В Додатку № 2 до договору міститься паспорт споживчого кредиту № 101967090 від 06.10.2021 (а.с.11).

На підтвердження підписання відповідачкою договору про споживчий кредит №101967090 від 06.10.2021 до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_2 здійснила акцепт договору шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «Z84055» 06.10.2021, який відправлено на номер телефону, який належить відповідачці ( а.с.12).

ТОВ «МІЛОАН» виконав зобов`язання за договором про споживчий кредит № 101967090 від 06.10.2021, на підтвердження надано копію платіжного доручення № 33426161 від 06.10.2021 про перерахування на рахунок 536354*95 коштів в сумі 5 000 грн. ( а.с. 12, зворот).

Також, позивачем надана відомість про щоденні нарахування та погашення за період з 06 жовтня 2021 року до 03 січня 2022 року (а.с. 13-14).

17 січня 2022 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 17-01/2022-54, за умовами якого сторони погодили, що ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 54 396 379 грн. 29 коп., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом та боржниками (а.с. 17-19).

Відповідно до витягу з Додатку № 3 до Договору факторингу № 17-01/2022-54, ОСОБА_2 значиться в реєстрі боржників за договором про споживчий кредит № 101967090 від 06.10.2021 в сумі 20 748,67 грн., з яких: 4513,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 15 285,67 грн. - заборгованість за відсотками, 950 заборгованість за комісією. (а.с. 21).

Згідно із положенннями умов договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», сторони погодили, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало (відступило) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» прийняло належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 23-25).

Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору №10-03/2023/01 про відступлення права вимоги від 10.03.2023 у такому значиться боржник ОСОБА_2 за договором про споживчий кредит № 101967090 від 06.10.2021 в сумі 29 323,37 грн., з яких: 4513,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 23860,37 грн. - заборгованість за відсотками, 950 заборгованість за комісією (а.с.27).

Вказану суму заборгованості Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» просив стягнути із відповідача, звертаючись до суду із цим позовом та покликаючись на неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за договором.

За приписами частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

В силу частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини 1 статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закону) пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаного договору про надання споживчого кредиту між відповідачем та ТОВ «Мілоан».

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунком 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Продовження, вказаного в п. 1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.).

Пунктом п. 2.3.1.2. договору передбачено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6. Договору.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Як свідчать матеріали справи, відповідачка 21.10.2021 сплатила 250 грн. на погашення тіла кредиту, 490 грн. на погашення процентів та 250 грн. комісію за пролонгацію договору, внаслідок чого договір пролонгувався на пільгових умовах на 7 днів та на 1 день на стандартних умовах. 29.10.2021 відповідач знову сплатила 237 грн. тіла кредиту, 572 грн. на погашення процентів та 237 грн. комісію на пролонгацію договору, внаслідок чого договір черговий раз пролонгувався на пільгових умовах на 7 днів (п. 2.3.1.1), а в подальшому на стандартних умовах (п. 2.3.1.2) на 60 днів.

Тобто, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 05.11.2021, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено п. 2.3.1.2 договору.

Поряд з цим, системний аналіз положень п.п. 1.1 - 1.4 кредитного Договору щодо порядку та строку кредитування (15 днів), п.п. 2.2-2.4 кредитного Договору щодо пролонгації (60 днів), дають підстави для висновку, що термін користування кредитними грошима розпочався 06.10.2021 та закінчився 03 січня 2022 оку, оскільки за вищевказаними погодженими сторонами умовами кредитного Договору не передбачено можливість його подальшої пролонгації.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З врахуванням наведеного, виконаний позивачем розрахунок заборгованості по сплаті процентів за період з 06.10.2021 до 03.01.2022 в розмірі 15 285 грн. 67 коп. суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованим.

Саме вказаний розмір заборгованості за відсотками згідно Додатку № 3 до Договору факторингу № 17-01/2022-54, ТОВ «МІЛОАН» відступив ТОВ «Вердикт Капітал».

Відтак, колегія суддів відхиляє вказані вище доводи апеляційної скарги про нарахування відсотків за межами строку кредитування, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачкою своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором, тобто межах строку кредитування до 21.10.2021 та після пролонгації договору до 05.11.2021, відповідно, остання продовжила користуватись кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично, що відповідає п. 2.3 договору.

Щодо стягнення процентів за період з 17.01.2022 до 23.02.2022 (включно) в розмірі 8 574 грн. 70 коп. за ставкою 5%, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на таке.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що відповідно до п.п. 1.1 - 1.4, 2.2 - 2.4 кредитного Договору про споживчий кредит № 101967090 від 06.10.2021 термін повернення кредиту (з урахуванням пролонгації) визначено з 06.10.2021 до 03.01.2022, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам з 17.01.2022 до 23.02.2022 року (включно) відповідно до п. 1.6, 2.3 договору відсутні.

Суд першої інстанції вищевказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків в повному обсязі.

Оскільки рішення суду в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4513 грн. та комісією в розмірі 950 грн. відповідачкою визнається, то підстави для перегляду рішення в означеній частині відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції необхідно змінити, стягнувши з ОСОБА_1 15 285,67 грн. відсотків за кредитним договором №101967090 від 06.10.2021, відтак зменшивши загальну суму стягнення заборгованості з 29 323 грн. 37 коп до 20 748 грн. 67 коп., з яких 4513,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 285,67 грн. заборгованість за відсотками та 950 грн. - комісія за надання кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із пред`явленим позовом та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено 3028,00 грн. судового збору, з урахуванням зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої суми заборгованості з відповідачки, зміні також підлягає і розмір судового збору, який необхідно стягнути з відповідачки.

Враховуючи пропорційність задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 2142 грн. 56 коп.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1328,16 коп.

Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З врахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» необхідно стягнути судовий збір в розмірі 813 грн. 40 коп.

Також позивачем заявлена вимога про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Суд першої інстанції, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних робіт на підставі ст. ст. 131, 141 ЦПК України визначив розмір витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, в сумі 3 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні належні допустимі доказі на підтвердження надання такої допомоги - договір №07-06/2024 про надання правничої допомоги від 07 червня 2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копія платіжної інструкції № від 11 червня 2024 року за надання правової допомоги згідно договору №07-06/2024 від 07 червня 2024 року про надання правової допомоги у розмірі 67000 грн, заявка на надання юридичної допомоги №577 від 07 червня 2024 року, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 10 червня 2024 року.

Враховуючи те, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу визначений судом першої інстанції є меншим навіть з урахуванням пропорційно задоволених позовних вимог, колегія суддів погоджується із стягнутим розміром витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Брона Мар`яни Василівни задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 серпня 2024 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит №101967090 від 06 жовтня 2021 року у розмірі 20748 (двадцять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 813 (всімсот тринадцять) гривень 40 копійок судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 26 листопада 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк