Єдиний унікальний номер: 379/277/24
Провадження № 2/379/150/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду № 1, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Київської області, третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Овраменко Лідія Василівна про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом, просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.5351 га, кадастровий номер :02:002:0006, що знаходиться за адресою: Київська область, Таращанський район (після перейменування Білоцерківський район) с. Кирдани.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) уродженка та жителька с. Кирдани Білоцерківського району Київської області.

05.07.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського району Київської області Овраменко Л.В. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії №134/02-14/122/2022, якою відмовлено позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва права на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0006, у зв`язку з відсутністю в неї оригіналу правовстановлюючого документа на вище вказану земельну ділянку.

Вказана постанова обґрунтована відсутністю у позивачки оригіналів документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку. Через неможливість вирішення даного питання у позасудовому порядку, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Позивачка з представником в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належно. Надали заяву якою прохали розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданому клопотанні просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У поданому клопотанні просить розглядати справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, копію матеріалів спадкової справи № 122/22, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). (а.с.1-11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) уродженка та жителька с. Кирдани Білоцерківського району Київської області.(а.с.17-18)

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:002:0006 орієнтовною площею 1, 53 га.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син покійної ОСОБА_2 та брат позивачки - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.02.2020 року. (а.с.12-14).

Спадкова справа на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 19.04.2024 № 76688234.

Діти у ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується інформацією начальника Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області від 04.05.2024.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер колишній чоловік покійної ОСОБА_2 (шлюб розірвано на підставі заочного рішення Таращанського районного суду Київської області по справі №379/880/14-ц) та батько позивачки - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.09.2018 року(а.с.15-16).

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, спадкодавець ОСОБА_2 виготовила технічну документацію на земельну ділянку площею 1.5351 га та їй присвоєно кадастровий номер: :02:002:0006 та набула право власності на земельну ділянку.(а.с.19-23)

02.05.2022 року приватним нотаріусом заведена спадкова справа за №122/22 після смерті, 02.08.2021 року, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.07.2022 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського району Київської області Овраменко Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0006, площею 1.5351 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, що розташоване на колишній території Кирданівської сільської ради Таращанського району Київської області, що належало покійні ОСОБА_2 (а.с.28)

Однак, 05.07.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського району Київської області Овраменко Л.В. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії №134/02-14/122/2022, якою відмовлено позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва права на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0006, у зв`язку з відсутністю в неї оригіналу правовстановлюючого документа на вище вказану земельну ділянку (а.с.27).

В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

За положенням ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

В силу ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за житія спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

Стаття 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Аналізуючи вищезазначені та досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що порушені права позивачки підлягають захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили, є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, статтями 182, 317, 321, 328, 373, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270, 1296, 1297 ЦК України, статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 133, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1.5351 га, кадастровий номер :02:002:0006, що знаходиться за адресою: Київська область, Таращанський район (після перейменування Білоцерківський район) с. Кирдани.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Таращанська міська рада Київської області, , місцезнаходження: вул. Героїв Чорнобиля, 1, м. Тараща Білоцерківського району Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін