Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6063/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.05.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Леньо В.В., секретар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ),

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Моняк Р.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Позовні вимоги мотивовані тим, що із березня 2022 року по сьогоднішній день, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Позивач) перебуває в дошлюбних відносинах з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач разом із Відповідачкою проживають спільно та ведуть спільний побут.

ІНФОРМАЦІЯ_6, від даних відносин у них народилась донька ОСОБА_5 .

Як стало відомо Позивачу, після народження доньки, ОСОБА_2 на час народження доньки перебувала в шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Оскільки на той час ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а фактично реєстрація шлюбу існувала з колишнім (фактично) чоловіком ОСОБА_3 , то після народження спільної дитини Позивача та Відповідачки ОСОБА_2 , в свідоцтві про народження їхньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 було зроблено запис в графі батько - « ОСОБА_3 ».

Відповідач ОСОБА_2 до цього часу не розповідала про такий факт позивачу, оскільки (з її пояснень) побоювалась, що Позивач не вірно зрозуміє і у останнього виникне думка що дитина не від нього.

З моменту народження доньки ОСОБА_5 , позивач постійно проживає із нею та приймає участь в її вихованні та забезпеченні.

Позивач хоче реалізувати своє право бути законним представником своєї дитини у цивільних правовідносинах, на що йому потрібно визнання батьківства, та для подальшого внесення відповідних змін у свідоцтво про народження доньки, де буде вказано, що він дійсно є її батьком.

Добровільно Відповідачі відмовляються врегулювати спір в поза судовому порядку.

У зв`язку з цим позивач просив визнати позивача, громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши в графі «Батько» дитини - громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку розгляду справи по суті позивач вимоги заяви уточнив заявивши додаткову вимогу зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключивши з графи «Батько» дитини - громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (як батька даної дитини).

Позивач у судове засідання не з`явився.

Представник позивача Моняк Р.В. подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову підтримує та просить такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, проте подали письмові клопотання, що про розгляд справи їм відомо, заяву про збільшення позовних вимог отримали, позовну заяву ОСОБА_1 визнають повністю. Дану справу про визнання батьківства просять розглядати без їх участі.

Приймаючи до уваги визнання відповідачами позову, у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали 19.12.2017 року шлюб у Хустському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №262. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини ОСОБА_9 . Вказане стверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 19.12.2017 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_6 , батьками якої зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 від 28.06.2023 року (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 батьківство дитини ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_3 заперечує та заначає, що саме він є біологчним батьком вказаної дитини.

У поданій заяві про визнання позову від 16.10.2023 року ОСОБА_3 зазначив, що являється відповідачем по даній справі. Уже тривалий час він не проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_11 , сімейні відносини між ними припинено. ІНФОРМАЦІЯ_6, у його офіційної дружини, ОСОБА_2 , народилася донька ОСОБА_5 . Зазначає, що він не являється біологічним батьком даної дитини (а.с.34-35).

У поданій заяві про визнання позову від 16.10.2023 року ОСОБА_2 зазначила, що являється відповідачем по даній справі. Уже тривалий час, уже тривалий час не проживає із своїм чоловіком, ОСОБА_3 , фактично між ними припинено будь-які сімейні відносини. Із березня 2022 року вона перебуває у сімейних відносинах із ОСОБА_1 , від яких у них із Позивачем народилася донька ОСОБА_5 . У зв`язку із тим, що вона перебувала в офіційному шлюбі із ОСОБА_3 та із інших на той час обставин, у свідоцтві про народження доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі «батько» зазначено офіційного чоловіка ОСОБА_3 , який фактично не являється батьком даної дитини (а.с.37-38).

У справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи є громадянин Словацької Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; та яка вірогідність батьківства громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 , відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-24/2476-БД від 02.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно ухвали суду про призначення судової експертизи може бути біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ймовірність даної події складає 99,99999997% (а.с.78-94).

Відносини між сторонами врегульовано нормами Сімейного кодексу України.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із ст. ст. 4 ч. 1; 5 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до ч.4 ст.189 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси (ч.5 ст.189 ЦПК України).

Відповідно до ч.3. 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Згідно ст. 129 Сімейного Кодексу України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК ( 2947-14 ) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-24/2476-БД від 02.04.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ймовірність даної події складає 99,99999997%, таким чином, батьківство практично доведено.

Також судом відповідно до ст.206 ЦПК України приймається визнання позову відповідачами.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 125, 128, 134 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Визнати громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказавши в графі «Батько дитини» - громадянина Словацької Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ІваноФранківськ) внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключивши з графи «Батько дитини» - громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як батька даної дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

ГоловуючийВ. В. Леньо