Справа № 727/4243/24
Провадження № 2/727/1054/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого - судді: Одовічен Я.В.

За участю секретаря: Гелка А.С.

Представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Посилався на те, що 17.05.2023 року о 13 год. 38 хв. ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Volksvagen Touran» р.н. НОМЕР_1 в м.Чернівці по Проспекту Незалежності, 115, під час руху не переконався в безпеці, не дотримався безпечної дистанції в русі, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, отримав механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.08.2023 року у справі №727/6256/23, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ СК «УСК» поліс №ЕР-213984600 від 05.04.2023 року.

Цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в ПрАТ «УПСК» поліс №2296563 від 23.12.2022 року.

05.10.2023 року представник позивача повідомив ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» про час та місце огляду транспортного засобу «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 з метою визначення розміру шкоди, заподіяної траспортному засобу.

06.10.2023 року від СК УСГ на електронну адресу надійшло повідомлення про підтвердження отриманих копій документів та передачі до відповідного підрозділу врегулювання збитків.

10.10.2023 року відбувся огляд траспортного засобу. Однак, на огляд представники відповідачів не з`явились.

За результатами огляду 10.10.2023 року судовим експертом було складено висновок експерта №57-10-23, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складає 36755 грн. 31 коп.

06.11.2023 року до ПАТ «СК «УСГ» було подано заяву про виплату страхового відшкодування.

24.01.2024 року позивачем повторно на електронну адресу ПАТ «СК «УСГ» було відправлено заяву про виплату страхового відшкодування.

Листом № ДКЦВ -30824/2 від 16.04.2024 року страховик повідомив, що ним було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 23419 грн. 42 коп. та 17.04.2024 року здійснено страхову виплату у вказаному розмірі.

Із зазначеним розміром виплати позивач не погоджується, оскільки він розрахований, виходячи зі звіту про оцінку вартості збитків, який виконаний із порушенням вимог чинного законодавства.

Отже, матеріальна шкода, завдана йому, внаслідок пошкодження транспортного засобу, підлягає відшкодуванню в повному обсязі та з урахуванням франшизи складає 33555 грн. 21 грн.

Водночас, з огляду на те, що станом на день подання позову позивачу виплачено страхову виплату у розмірі 23419 грн. 42 коп., з відповідача ПАТ «Страхова компанія «УСГ» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 10135 грн. 58 коп.

Також, ОСОБА_2 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню безпосередньо самим винуватцем ОСОБА_3 .

Так, унаслідок ДТП позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в емоційному дискомфорті та душевних стражданнях, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу. Окрім того, він вимушений був користуватися громадським транспортом або винаймати автомобіль, що викликало суттєві незручності та додаткові витрати. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 3000 гривень.

Просив стягнути з ПАТ «Страхова компанія «УСГ» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 10135 грн. 58 коп.

Також просив стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

31.05.2024 року до суду надійшов відзив від відповідача ПАТ «Страхова компанія «УСГ». У відзиві представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що 05.04.2023 року між ПАТ СК «УСГ» та ОСОБА_3 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213984600, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність водіїв, які керують транспортним засобом марки «Volksvagen Touran» р.н. НОМЕР_1 .

17.05.2023 року у м.Чернівці біля 13 год. 58 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volksvagen Touran» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

ПАТ СК «УСГ» отримало від ОСОБА_2 повідомлення про ДТП. 24.01.2024 року до страховика надійшла заява про виплату страхового відшкодування.

Зазначив, що ПАТ «СК «УСР» взяло до уваги висновок експерта №57-10-23 від 25.10.2023 року, віднявши усунення перекосу прорізу дверей багажного відсіку на суму 3762 грн. 00 коп. та пофарбування облицювання запасного колеса на суму 3656 грн. 20 коп.

16.04.2024 року ПАТ «СК «УСГ» провело розрахунок суми страхового відшкодування, склало страховий акт №ДКЦВ-0824 та виплатило 23419 грн. 42 коп. страхового відшкодування.

При цьому, відповідач повідомив позивача про те, що у висновку експерта №57-10-23 від 25.10.2023 року було виявлено суттєві недоліки, зокрема: не було обгрунтовано необхідності усунення перекосу прорізу дверей багажного відсіку на суму 3672 грн. 00 коп. (обгрунтування повинно містити виміри відстаней між контрольними точками з відповідною фотографічною фіксацією, пошкодження ЛФП дверей задка має накопичувальний характер внаслідок тривалої експлуатації), а також безпідставно враховано пофарбування облицювання запасного колеса на суму 3656 грн. 20 коп. (в калькуляції врахована заміна цієї складової пофарбованої виробником).

Вказував на те, що старшим фахівцем з сервісного обслуговування офіційного дилера Toyota в Україні було направлено ПАТ «СК «УСГ» технічну документацію щодо того, як саме повинні виглядати заміри по контрольних точках, відповідно до технічної документації. Проте, у своєму висновку ФОП ОСОБА_6 не здійснював замірів по контрольним точкам відповідно до технічної документації, а у самому висновку відсутня будь-яка інформація щодо замірів, стандарів, методики ремонту та інших критеріїв, які б вказували на необхідіність відновлення геометрії кузова.

Враховуючи наведене, вважає висновок експерта №57-10-232 від 25.10.2023 року недостовірним та необгрунтовавним та таким, що складений з порушенням методології та нормативно-правових актів у сфері оціночної діяльності.

Також звертав увагу на те, що позивач при визначенні розміру збитку бере до уваги вартість відновлювального ремонту, однак у вартість відновлювального ремонту завжди закладається 20% ПДВ.

Проте, згідно п.36.2 ст.36 Закону, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного, відповідно до законодавства, податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Позивачем не було до суду доказів оплати проведеного ремонту транспортного засобу у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку з чим у страховика не виникають обов`язки по відшкодуванню даного податку потерпілій особі.

Таким чином, ПАТ «СК «УСГ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 26821 грн. 09 коп., а розрахунок має наступний вигляд: 26821 грн. 09 коп. 3200 гривень= 23419 грн. 42 коп. без врахування ПДВ на запасні частини.

У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представником позивача було подано відповідь на відзив. У відповіді зазначила, що представник ПАТ «СК «УСГ» не з`явився на огляд транспортного засобу у визначений час, хоча був повідомлений належним чином. Закупівля запасних частин, згідно зведених даних, які містяться у висновку експерта №57-10-23, що підлягають заміні, складає 32185 грн. 31 коп. (без врахування ПДВ складає 26295 грн. 19 коп.). Експертом визначено кількість годин, які витрачені для проведення ремонту автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 у вигляді 162 ОТ та оцінюється в розмірі 8748 грн. 00 коп.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив. У запереченнях зазначив, що позивач не спростував факт того, що фарбування облицювання запасного колеса на суму 3656 грн. 20 коп. є зайвим. Також вважає необгрунтованими заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 05.07.2024 року за клопотанням представника позивача витребувано докази.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача «ПАТ СК «УСГ» у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на не виправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на зазначене, у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України, суд визнає повторну неявку представника відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві просив розглянути справу у його відсутності. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 гривень не визнав.

Експерт ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку) у висновку №57-10-23 було ним визначено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 70% та без урахування ПДВ.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, роз`яснення експерта, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/6256/23 від 07.08.2023 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 29.08.2023 року, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.10-11, 12-13).

Постановою суду було встановлено, що 17.05.2023 року о 13 год 38 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Volksvagen Touran» р.н. НОМЕР_1 в м.Чернівці по Проспекту Незалежності, 115, під час руху не переконався в безпеці, недотримався безпечної дистанції в русі, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, є ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час розгляду справи в суді вказана постанова суду є чинною, не скасовувалася, а тому суд вважає встановленим факт вини водія ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.05.2023 року о 13 год. 38 хв. в м.Чернівці по Проспекту Незалежності, 115.

Судом також встановлено, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213984600 було застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 власника транспортного засобу марки «Volksvagen Touran» р.н. НОМЕР_1 (а.с.154).

Сторони визначилися, що договір набирає чинності з 05.04.2023 року по 04.04.2024 року включно. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 гривень, розмір франшизи 3200 гривень.

05.10.2023 року представник позивача звернулась до ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» з повідомленням про проведення огляду трансопртного засобу, в якому повідомив, що з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 у результаті пошкодження під час ДТП 17.05.2023 року буде проведено його огляд за участю оцінювача ОСОБА_6 12.10.2023 року о 12 год. 00 хв. (а.с.14-16).

24.01.2024 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до страховика ПАТ «Страхова компанія «УСГ» (а.с.101)

Відповідачем ПАТ «Страхова компанія «УСГ» було визнано обгрунтованою вимогу про виплату страхового відшкодування у розмірі 26821 грн. 09 коп. При цьому, зменшено страхове відшкодування на суму франшизи у розмірі 3200 гривень та фактично виплачено 23419 грн. 42 коп. без врахування ПДВ на запасні частини. (а.с. 62-63).

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами ЦК України.

Так, положеннями частини 1 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Положення статті 1188 ЦК України є спеціальними щодо статті 1166 зазначеного Кодексу, у зв`язку із чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальній нормі.

Частиною першою статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, належить виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини (стаття 1188 ЦК України). Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеню вини.

Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену ймовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини.

Таким чином, правила щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, встановлені ст. 1188 ЦК України, згідно ч. 1 якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Щодо розміру завданої матеріальної шкоди ОСОБА_2 , внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.

З метою визначення вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту на замовлення представника позивача було складено висновок експерта автотоварознавчої експертизи №57-10-23 від 25.10.2023 року (а.с.18-51).

Як вбачається із мотивувальної частини висновку експерта від 25.10.2023 року, наданий на дослідження транспортний засіб марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 має після аварійні пошкодження складових задньої частини кузова в результаті механічного контакту автомобіля під час ДТП 17.05.2023 року. Проведеним візуальним обстеженням, замірами із застосуванням вимірювальних приладів, встановлено і визначено наступні пошкодження: - кріплення ліве внутрішнє бампера заднього, пошкоджене руйнуванням потребує заміни; - захисна панель задня верхня ліва, пошкоджена руйнуванням, потребує заміни; - облицювання запасного колеса, пошкоджене руйнуванням, потребує заміни; - бампер задній, пошкоджений руйнуванням, потребує ремонту; - панель нижня права, пошкоджена руйнуванням, потребує ремонту; - ніша запасного колеса, пошкоджена руйнуванням, потребує ремонту; двері задка, пошкоджене лако-фарбове покриття, потребує відновлення; - додатково потребує відновленення геометрія задньої частини кузова; - пофарбування складових ТЗ - потребує в місцях контактування під час ДТП, замінних складових та виконання ремонтних дій. Детальний перелік пошкоджень складових автомобіля та об`єм робіт, вказані в ремонтній калькуляції.

Висновком експерта автотоварознавчої експертизи №57-10-23 від 25.10.2023 року визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 17.05.2023 року без урахування коефіцієнту фізичного зносу, складає 59285 грн. 03 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 17.05.2023 року, з урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 36755 грн. 31 коп.

Представник відповідача ПАТ «СК «УСГ» із визначеним розміром матеріальної шкоди не погоджується та вважає його необгрунтованим. Зокрема, вважає необгрунтованим нарахування вартості усунення перекосу прорізу дверей багажного відсіку на суму 3672 грн. 00 коп. (обгрунтування повинно містити виміри відстаней між контрольними точками з відповідною фотографічною фіксацією, пошкодження ЛФП дверей задка має накопичувальний характер внаслідок тривалої експлуатації), а також безпідставно враховано пофарбування облицювання запасного колеса на суму 3656 грн. 20 коп. (в калькуляції врахована заміна цієї складової пофарбованої виробником).

З урахуванням зазначених зауважень відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 23419 грн. 42 коп., що представник позивача не заперечувала.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування у справі. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Даючи оцінку аргументам сторін, суд зазначає наступне:

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі № 924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Згідно частин першої, другої статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ регулюється Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", яка затверджена наказом N 142/5/2092 МЮУ та Фонду держмайна України від 24.11.2003 року .

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п.1.3).

Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Згідно п. 5.1 розділу 5.1 Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Відповідно до вимог п. 5.2 "Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Суд зауважує, що у висновку експерта від 25.10.2023 року № 57-10-23 наявна ілюстративна таблиця із зображень пошкоджень транспортного засобу марки «Toyota Rav-4» д.н. НОМЕР_2 , що свідчить про те, що експерт безпосередньо оглядав автомбіль, у ньому наведений детальний перелік ушкоджень транспортного засобу внаслідок настання ДТП 17.05.2023 року.

При цьому, огляд транспортного засобу проводився у відсутності представників відповідачів, які були повідомлені належним чином про час та місце огляду автомобіля, проте для участі в огляді не з`явились.

На підтвердження своєї позиції представником відповідача ПАТ «СК «УСГ» було долучено до відзиву на позовну заяву розрахунок суми відшкодування, складений провідним фахівцем ОСОБА_7 , яка не є атестованим експертом, не уповноважена складати, а ні звіт про оцінку завданого матеріального збиту, а ні висновок експерта, а тому суд приходить до висновку, що наданий розрахунок суми відшкодування від 16.04.2024 року (а.с.103) є недопустимим доказом та не може бути прийнятий до уваги судом.

Отже, визначаючи розмір завданої позивачу шкоди, суд бере до уваги висновок експерта від №57-10-23 від 25.10.2023 року.

Таким чином, розмір завданої ОСОБА_2 шкоди, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи у розмірі 3200 гривень, становить 33555 грн. 31 коп.

Разом із тим, представник відповідача ПАТ «СК «УСГ» не погодився із визначеним розміром відшкодування з тих підстав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження здійснення ремонту його автомобіля, а отже розмір шкоди має бути визначений без врахування ПДВ.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля із врахуванням податку на додану вартість виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником податку на додану вартість.

У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником податку на додану вартість, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат із сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 619/2671/16-ц, провадження № 61-20878св18; від 11 грудня 2019 року у справі № 206/5271/14-ц, провадження № 61-27551св18.

Як вбачається із дослідженої судом видаткової накладної №9231 від 25.07.2024 року, ОСОБА_2 придбав у ТОВ «Авто клуб сервіс» запчастини до автомобіля вартістю 32185 грн. 31 коп., з урахуванням ПДВ.

Окрім того, відповідно до роз`яснень, наданих експертом ОСОБА_6 у судовому засіданні, вартість відновлювального ремонту автомобіля ним було визначено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без врахування ПДВ.

Зазначена обставина відповідачем будь-якими доказами спростована не була.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд звертає увагу на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає відповідний розподіл та покладання тягаря доказування на сторони певним чином. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Положення цивільного законодавства свідчать про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

З урахуванням зазначеного, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, що підлягає стягненню з ПАТ «СК «УСГ» становить 10135, 58 гривень ( 33555 грн. 31 коп. 23419 грн. 42 коп.).

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення завданої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Так, статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, аналіз підстав відповідальності за шкоду (майнову, моральну), заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, дає підстави для висновку, що складовими елементами такого правопорушення (спеціального делікту) є протиправна поведінка заподіювача шкоди (дія або бездіяльність), настання шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди (без вини).

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Звертаючись до суду з вказаною позовною вимогою, позивач посилався на те, що внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в емоційному дискомфорті та душевних стражданнях, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу. Окрім того, він вимушений був користуватися громадським транспортом або винаймати автомобіль, що викликало суттєві незручності та додаткові витрати.

Таким чином, позивачу ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у моральних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховуває, що позивач переніс моральні страждання, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна, неможливості користування власним автомобілем тривалий час, байдуже ставлення відповідача до наслідків скоєного також вплинуло на ступінь моральних страждань позивача.

При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 3000 гривень відповідає засадам розумності та справедливості, а також є доведеним у такому розмірі та відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 18, 80, 89, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (код ЄДРПОУ - 30859524), що розташоване в м.Київ вул.Федорова, 32-А на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючого в АДРЕСА_1 , страхове відшкодування у розмірі 10135 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ), проживаючого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживаючого в АДРЕСА_1 , завдану моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (код ЄДРПОУ - 30859524), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рівних частках судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 17.09.2024 року.

Суддя Одовічен Я.В.