ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 633/1/22 Номер провадження 22-ц/814/1152/24Головуючий у 1-й інстанції Козир В.П. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Биченка Антона Олександровича на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до Печенізького районного суду Харківської області зі позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якій просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 4774,14 доларів США, що за курсом 26,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.10.2021 складає 125512,14 гривень станом на 23.10.2021, за кредитним договором № HAL5GK01270011 від 15.05.2008, яка складається з 4774,14 доларів США - 3 % річних від простроченої суми, а також солідарно стягнути з відповідачів судові витрати.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15.05.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач зобов`язувався надати відповідачці-1 кредит у розмірі 30747,50 дол. США на термін до 12.05.2028. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010 була задоволена позовна заява позивача та стягнуто заборгованість у розмірі 217815,32 грн, що еквівалентно 28546,10 дол. США, нараховану станом на 30.06.2009. Оскільки рішенням суду вже було стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010, тобто за період з 15.05.2008 по 30.06.2009, то за період після подання позовної заяви від 01.07.2009, з 02.07.2009 по 23.10.2021 ОСОБА_1 має заборгованість, що складається з 3 % річних від простроченої суми, у розмірі 4774,14 дол. США.

У зв`язку із чим АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути солідарно з обох відповідачок на його користь вказану суму заборгованості, що складається з трьох процентів річних за період з 02.07.2009 по 23.10.2021, а також понесені банком судові витрати.

Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 14.02.2022 було прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22, ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Печенізького районного суду Харківської області - на Козельщинський районний суд Полтавської області.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 28.02.2023 прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 4774,14 доларів США, що за курсом 26,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.10.2021 складає 125512,14 грн станом на 23.10.2021 за кредитним договором №HAL5GK01270011 від 15.05.2008, яка складається з 4774,14 доларів США - 3 % річних від простроченої суми, - задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість (три проценти річних від простроченої суми) за кредитним договором від 15.05.2008 № HAL5GK01270011 у розмірі 1100,68 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 4774,14 доларів США, що за курсом 26,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.10.2021 складає 125512,14 грн станом на 23.10.2021 за кредитним договором №HAL5GK01270011 від 15.05.2008, яка складається з 4774,14 доларів США - 3 % річних від простроченої суми, - відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 523,46 гривень.

В апеляційному порядку рішення оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального права. В обґрунтування скарги зазначено , що наявність судового рішення про дострокове задоволення позовних вимог кредитора щодо всієї сумии заборгованості , яке боржник виконав не в повному обсязі , не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором , який у цій частині змінений кредитором.

Скаржник вказує, що нарахування 3% річних мають здійснюватись на залишок заборгованості , а не на залишок заборгованості визначений рішеннямЖовтневого районного суду м.Дніпропетровскьа від 18.02.2010 , оскільки 12.03.2010 року ОСОБА_1 було продано предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на виконання рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровскьа від 18.02.2010. Тож відповідачем здійснено погашення заборгованості на 120113,96 грн.

Вказані обставини не було враховано судом першої інстанції , та винесено необґрунтоване рішення з хибно проведеним розрахунком.

Апелянт просить рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове , про відмову у задоволенні позову.

Судовим розлядом встановлено, що 15.05.2008 року між Приватбанком (за Договором - Банк) та ОСОБА_1 (за договором - Позичальник) укладено кредитний договір № HAL5GK01270011 (а.с. 27-32), що не оспорювалося відповідачкою та її представником.

Відповідно до умов цього договору (п. 8.1) Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 15.05.2008 по 12.05.2028 включно у вигляді непоновлюваної лінії (кредит) у розмірі 30747,50 долл. США на такі цілі: у розмірі 24500,00 долл. США на придбання нерухомості; у розмірі 735,00 долл. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 140,00 долл. США - страхування майна, 122,50 долл. США - особисте страхування, а також у розмірі 5250,00 долл. США на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених пп. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 15 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 420,09 дол. США згідно з Графіком погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається зі заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

За п. 8.1.1 позичальник зобов`язується повернути кредит згідно з порядком та у строки, які вказані у п. 8.1. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного договору.

Пунктом 8.1.2 кредитного договору сторони визначили, що у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 (у тому числі оплати заборгованості у повному обсязі) на 120 календарних днів, сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту (залишку заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені (в повному обсязі), - в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

У відповідності до п. 8.3 кредитного договору забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека 1-кімнатної квартири загальною площею 36,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також інші всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за договором.

Копія договору іпотеки квартири за адресою АДРЕСА_1 сторонами суду надана не була.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 20.03.2010, ОСОБА_1 продала, а ТОВ «Ключове рішення» набуло у власність квартиру, розташовану у АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 4 договору квартира була вільна від будь-яких обтяжень (а.с. 143-144).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.04.2023 № 328456678, станом на дату формування довідки квартира (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20) за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2016 (а.с. 107).

У забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором( ОСОБА_1 ) між позивачем та поручителем ОСОБА_2 15.05.2008 було укладено договір поруки, за умовами якого боржник (відповідачка-1) та поручитель (відповідачка-2) відповідають перед кредитором (позивачем) як солідарні боржники (а.с. 33-34).

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12 договору поруки).

Позивачем направлялося письмове повідомлення на адресу відповідачів від 18.11.2021 № 30.1.0.0/2-594 (а.с. 23-26), у якому позивач повідомляв відповідачів про існування простроченої заборгованості за кредитним договором у сумі 68101,84 дол. США та просив не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати простроченої заборгованості у такий строк - вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції.

Проте, як зазначено позивачем та встановлено судом, позивач до направлення письмового повідомлення вже вживав заходи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та звертався до суду з відповідним позовом 22.09.2009, про що свідчить описова частина рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010 (а.с. 11).

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010 у справі № 2-5791/2010 було задоволено частково позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № HAL5GK01270011 від 15.05.2008 у розмірі 217815,32 грн.

З рішення суду вбачається, що з відповідачки-1 у зв`язку з невиконанням нею зобов`язань за кредитним договором достроково позивачем було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.06.2009 складала 217815 грн 32 коп., що було еквівалентно 28546,10 дол. США, та яка складалася зі заборгованості за кредитом у розмірі 25466,43 дол. США, по процентам за користування кредитом - 1479,23 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 174,99 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань - 34,91 дол. США, а також штрафні санкції на загальну суму - 1390,54 дол. США.

Оскільки рішення районного суду оскаржується лише в частині вимог пред`явлених АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , то апеляційний су здійснює його перегляд виключно у вказаній частині.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жолвтня 2023 року слід залишити без змін.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Районним судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010 ПАТ КБ «Приватбанк» 22.09.2009 вже звертався до суду з позовом до ТОВ «УФА-Верус», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за цим самим кредитним договором, що й у даній справі. Таке рішення суду набрало законної сили 09.03.2010 (справа № 2-5791/2010).

Крім того, Верховний Суд у іншій справі 633/349/15-ц між тими ж сторонами, зробив висновок, що «зі зверненням банку до суду у вересні 2009 року з вимогою про дострокову сплату усієї заборгованості у повному обсязі банк (АТ КБ «Приватбанк») в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором з травня 2028 року на вересень 2009 року.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Місцевим судом вірно зазначено , що доказів виконання указаного рішення суду та виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі сторонами даної справи суду надано не було.

Подібні висновки щодо розрахунку викладені ВП ВС у справі № 373/2054/16-ц (постанова від 16.01.2019), відповідно до якої при обчисленні 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Факту наявності заборгованості відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2010 , відповідачем не заперечувалось .

Суд відхиляє посилання на нвідповідіність розрахунків 3% річних оскільки було реалізовано предмет іпотеки , та сума заборгованості зменшилася, адже порушення прав банку мало місце з 02.07.2009 по 23.10.2021 . Судовим рішенням , як того вимагає подоження ч.2 ст.625 ЦК України визначено суму простроченої заборгованості.

Відтак , розрахунок розміру суми трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості (розмір якої не оспорювався сторонами) склав 4629,36 дол. США.

Зважаючи на заявлення представником відповідача вимоги про застосування строку позовної давності районним судом було здійснено розрахунок 3% річних в межах строку позовної давності .

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 , 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно , враховуючи наявність рішення про стягнення заборгованості у 2010 році зобов`язання відповідачки сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває й донині. Відтак позивач як кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до визначеної ним дати 23.10.2021.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.До правовідносин що виникли застосовується загальна позовна давність.

Згідно висновків викладених у правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у цивільній справі № 127/15672/16, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Судом першої інстанції , застосовуючи строк позовної давності було вірно визначено, що з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача три проценти річних, що нараховані на суму залишку основного боргу за кредитом у розмірі 12766,06 доларів США за останні три роки, які передували даті подачі такого позову, по дату визначену позивачем, тобто з 09.12.2018 по 23.10.2021 та складає 1100,68 дол. США.

Відтак, наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Биченка Антона Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов