ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4433/24 Справа № 211/4580/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М.,Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 211/4580/22за за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року (суддя Сарат Н. О.), ухвалене в приміщенні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалось на те, що 22 серпня 2022 року о 14.54 год. в м. Кривий Ріг, Довгинцівський район, вул. Дніпровське шосе, буд. 29, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом БМВ 5301, державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson» під керуванням ОСОБА_1 , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 1.5, 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП.

Згідно висновку експерта, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого при ДТП, що мала місце 22 серпня 2022 року, автомобіля «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в цінах станом на 12.09.2023 року, становить 95544,45 грн. 24.11.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено позивачеві 39352,62 грн.

Просив суд стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа Гарант» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 56 191,52 грн., а з відповідача ОСОБА_2 стягнути франшизу у розмірі 2 600,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн., а також вирішити питання щодо стягнення судових витрат по справі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ТОВ «Альфа-Гарант`на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 56191, 52 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 7500,00 грн., та судовий збір в сумі 496,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2600,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн, та судовий збір в сумі 496,20 грн.

Судове рішення мотивоване наявністю правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, оскільки з урахуванням того, що з ТДВ СК «Альфа-Гарант» , на користь ОСОБА_1 вже було сплачено 39 352,62 грн., тоз відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» необхідно стягнути недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 56191,52 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 7 500,00 грн. та судовий збір в сумі 496,20 грн., а з відповідача ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2 600,00 грн. та судовий збір в сумі 496,20 грн. Крім того суд, виходячи з засад розумності та справедливості, дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача має становити 3 000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, відповідач посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» були виконані всі обов`язки страховика визначені законом, а розмір страхового відшкодування було визначено з додержанням положень вказаного закону та законодавства у сфері страхування і оцінки майна загалом, а позовні ж вимоги обґрунтовані лише тим, що на думку позивача, розмір страхового відшкодування занижений. Крім того, позивачем не наведено жодного сумніву, щодо правильності звіту, який виконано на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», що виключає можливість призначення у даній справі експертизи судом. Також апелянтом акцентується увага колегії суддів на тому, що експертиза по справі була проведена з явними порушеннями, а саме: була проведена в цінах не на дату ДТП, а в цінах на дату проведення експертизи. Відповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» наголошується, що надати додаткові пояснення, заперечення, тощо, у нього не було змоги, так як він не був повідомлений належним чином про дату і час судового засідання і, вважає це обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення по справі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від позивача та відповідача ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22 серпня 2022 року о 14.54 год. водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом БМВ 5301, державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Tucson під керуванням ОСОБА_1 .При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.09.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа Гарант».

21.10.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило позивача про те, що попередній розмір відновлювального ремонту складає 41663,09 грн. ( з ДДВ). Розмір матеріального збитку ( з врахуванням зносу ЗЧ) 22204,13 грн. ( з ПДВ), у разі перерахування на реквізити сплачується без ПДВ 18503,44 грн. франшиза за полісом 2600,00 грн. ( відшкодовує винуватець). Розмір страхового відшкодування становить 15903,44 грн. Однак, з вказаною сумою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки вона занижена.

24.11.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено позивачеві 39352,62 грн.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.06.2013 року було призначено по справі судову авто товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого при ДТП, що мала місце 22 серпня 2022 року, автомобіля «Hyundai Tucson» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в цінах станом на 12.09.2023 року, становить 95544,45 грн.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Апеляційна скарга ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача, оскільки з урахуванням того, що з ТДВ СК «Альфа-Гарант», на користь ОСОБА_1 вже було сплачено 39 352,62 грн., то з відповідача ТОВ «Альфа-Гарант» необхідно стягнути недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 56 191,52 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 7 500,00 грн. та судовий збір в сумі 496,20 грн., а з відповідача ОСОБА_2 франшизу в розмірі 2 600,00 грн. та судовий збір в сумі 496,20 грн. Крім того суд, виходячи з засад розумності та справедливості, дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача має становити 3 000 грн.

Проте, суд першої інстанції дійшов такого висновку з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення.

Так, в апеляційній скарзі представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» посилається на те, що не була повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи на 09лютого 2024 року (дата ухвалення рішення).

Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять ть днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адресу відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Встановлено, що справу розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в рамках справи № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21 ).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про повідомлення сторін по справі про дату судового засідання 09 лютого 2024 року.

Недостатнє фінансування судової системи не дає підстав суду для невиконання своїх обов`язків, передбачених цивільним процесуальним законодавством України.

На цьому наголосив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 31 січня 2023 року по справі № 693/812/21.

Апелянтом надані докази отримання судової повістки на електронну адресу представника відповідача лише 09 лютого 2024 року о 16 год. 03 хв., при тому, що судове засідання було призначене на 09 лютого 2024 року на 11 год. 45 хв.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляду справи без належного повідомлення відповідача про хід розгляду справи, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції на підставі пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі по суті позовних вимог.

Відповідно до статті 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а за шкоду, завдану в наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим винна особа володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV, тут і далі в редакції, чинній на момент ДТП)).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «…Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови винною особою.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20))».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження

№ 61-12709св21).

Заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» не навела належних доводів та обґрунтувань, які б свідчили про неповноту або неправильність висновку експерта №Д1/09/23з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТЗ від 19 вересня 2023 року, складеного судовим експертом Чивчиш О.П.

Станом на час постановлення рішення у даній справі матеріальну шкоду позивачу відшкодовано не в повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування вказаної вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, відповідач суду не надав.

Тому вказаний висновок експерта колегія суддів вважає належним та допустимим доказом при визначенні розміру матеріальної шкоди.

Отже, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне стягнути зі страхової компанії на користь позивача недоплачену суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 56191,52 коп. (95544,15 грн. (сума матеріального збитку) 39352,63 грн. (виплачена сума страхового відшкодування).

Статтею 9 Закону України «Про страхування», визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі статтею 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідно до пункту 36.6 статті 36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Водночас суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 у справі №755/18006/15, 12.12.2018 у справі №758/2356/17-ц та 15.10.2020 у справі №755/7666/19, згідно з якою володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що зі страховика, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, підлягає сума стягнення страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в розмірі 2600,00 грн, але не відшкодована страхувальником добровільно, колегія суддів дійшла висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача франшизи в розмірі 2600,00 грн., підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а частина 2 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до припису частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Що стосується вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди, то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, враховується характер і тривалість моральних страждань позивача та суб`єктивне відношення до вчинку відповідача, колегія суддів вважає визначити його у сумі 3000 гривень.

Даний розмір відшкодування завданої моральної шкоди відповідає вимогам співмірності, розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до частини 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрати на проведення судового автотоварознавчого дослідження у розмірі 7500,00 грн. ( а.с. 142), та стягнути в рівних частках з відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. ( а.с. 1).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи було порушено норми процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача, з відповідачів на користь позивача підлягає сплаті судовий збір за подання позовної заяви в розмірі по 496,20 грн. з кожного.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 56191,52 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 7500,00 грн., та судовий збір в сумі 496,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2600,00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн., та судовий збір в сумі 496,20 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова