Провадження № 2/727/1993/24
У Х В А Л А

26 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович про зміну черговості в спадкуванні, усуненні від права на спадкування,-

Встановив:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці перебуває ця справа.

Відповідачем ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Рендюк Л.І. подано заяву про залишення позовної заяви без руху з підстав, що позивачем зазначено дві позовні вимоги, всупереч чому позивачем судовий збір не сплачено взагалі. Крім того, зазначено, що якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог повинен бути щодо кожного з них. Позивачем ОСОБА_1 відповідачами у справі визначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте в резолютивні частині позову позовні вимоги пред?явлено лише до ОСОБА_2 Яке право, якими діями і якого способу захисту ОСОБА_1 вимагає від відповідачки ОСОБА_3 позивачка у своїй позовній заяві не вказала. Також зазначено, що невірним і некоректним є визначення правового статусу приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського А.В., як третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову.

Частиною 11 статті 187 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала клопотання.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні частково не заперечував щодо задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку участиків справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху після відкриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач звернулася до суду із двома позовними вимогами немайнового характеру: про зміну черговості в спадкуванні та про усунення від права на спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (станом на 1 січня 2024 року 3026,00 грн), в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, підлягає сплаті 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн. (а.с. 1). Наявна в матеріалах справи квитанція №8300-7323-9659-0340 про сплату 31.07.2024 року судового збору у розмірі 1211.20 грн. не може бути прийнята судом, як доказ підтвердження сплати судового збору у цій справі, оскільки вищевказана квитанція вже була використана у справі №727/8163/24.

Цей факт підтверджується відповіддю, Шевченківського районного суду м. Чернівці вих.-21/10.24 від 15.11.2024 року, згідно з якою у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну черговості в спадкуванні, усунення від права на спадкування, позивачем ОСОБА_1 було долучено до матеріалів позовної заяви квитанцію про сплату судового збору від 31.07.2024 року з номером 8300-7323-9659-0340. Зазначений платіжний документ був помилково повернутий позивачу ОСОБА_6 разом з позовною заявою та доданими до неї документами після постановлення судом ухвали про залишення позовної заяви без розгляду. Матеріали справи 727/8163/24 містять письмову розписку про отримання вище зазначених документів, в тому числі, і запитуваної квитанції N?8300-7323-9659-0340.

Крім того, доказів сплати судового збору за пред`явлення ще однієї позовної вимоги немайнового характеру, матеріали справи не містять.

За таких обставин, позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналіз положень ст. 13, 42, 48, 50, 51 ЦПК України дає підстави для висновку, що відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача, та що відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являєтьсяя до нього, визначення відповідача (відповідачів) у справі є виключним правом позивача, який самостійно визначає, до якої особи заявляє позовні вимоги.

Разом з тим, із викладеного у позовній заяві в цілому є незрозумілим, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені, невизнані чи оспорювані вказаними у позовній заяві відповідачем ОСОБА_3 , у прохальній частині позовної заяви відсутні позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 .

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.

Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року (справа №523/9076/16-ц).

Таким чином, позивачу належить з`ясувати питання належності вказаних нею у позовній заяві відповідачів, із врахуванням зазначених наслідків заявлення позову до неналежного відповідача.

Якщо позивач вважає ОСОБА_3 належним відповідачем у справі, то їй необхідно на виконання вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зазначити у позовній заяві позовну вимогу чи позовні вимоги до цього відповідача, а також викласти обставини, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, в іншому випадку виключити дану особу з числа відповідачів.

Також позивачу необхідно зазначити, чому в якості третьої особи зазначено приватного нотаріуса, та на які його права та обов`язки впливає розгляд цієї справи, враховуючи, що він ніяких рішень ще не приймав, а тільки відкрив спадкову справу.

Судом при постановленні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, зазначені вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

За правилами статті 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи вказані недоліки, позовна заява підлягає залишенню без руху з встановленням позивачу строку для усунення недоліків, а саме: надання доказів сплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру у сумі 2422,40 грн. та формування позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 , а також необхідності участі в цій справі приватного нотаріуса.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, -

Постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович про зміну черговості в спадкуванні, усуненні від права на спадкування залишити без руху, про що повідомити позивача. Надати їй строк п`ять днів з дня отримання нею ухвали для виправлення вказаних недоліків.

З повним текстом ухвали сторони зможуть ознайомитись 29.11.2024р.

Суддя: