Провадження № 22-ц/811/207/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині нескасування арешту майна, стягувач - Акціонерне товариство «Таскомбанк», -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Галицького районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині нескасування арешту майна, стягувач - Акціонерне товариство «Таскомбанк».

В обґрунтування скарги покликалась на те, що 07 листопада 2023р. боржник за основним зобов`язанням ОСОБА_3 та майновий поручитель ОСОБА_1 погасили заборгованість за кредитним договором №KF 52057 від 08 вересня 2008 року перед АТ «Таскомбанк», що є правонаступником ПАТ «ВіЕС Банк».

Після погашення заборгованості ОСОБА_1 стало відомо, що на все належне їй нерухоме майно накладено арешт Галицьким ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

Зазначала, що на виконанні у вищезазначеному відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП №49760520 з примусового виконання виконавчого листа №1304/4352/12 виданого 04 грудня 2015 р. Галицьким районним судом м. Львова про звернення стягнення на квартиру, загальною площею 77,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог ПАТ "ВіЕс Банк" за кредитним договором № KF52057 від 08 вересня 2008 року в розмірі 154037,10 дол. США, що за курсом НБУ станом на "10" травня 2012 р. становила 1 230 586,99 грн.

Постановою Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 28 січня 2016 р. згідно виконавчого провадження ВП №49760520 накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 .

Тому 22 листопада 2023р. ОСОБА_2 звернувся з листом до Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції з проханням зняти арешт накладений згідно виконавчого провадження ВП №49760520. Проте було відмовлено у скасуванні обтяження.

ОСОБА_1 зазначала, що арешт накладено незаконно та є втручанням у право на мирне володіння майном.

Просила скасувати арешт усього нерухомого майна боржника, накладений постановою Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 28 січня 2016р. згідно виконавчого провадження ВП №49760520.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині нескасування арешту майна, стягувач - Акціонерне товариство «Таскомбанк».

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що виконавчий збір підлягає стягненню виключно в сумі, обрахованій у розмірі 10 % від фактично стягнутої суми, а не від загальної заборгованості позичальника, і цей збір погашається виключно із суми, отриманої від продажу предмету іпотеки, а не додатково. Відсутність фактично стягнутої суми виключає стягнення виконавчого збору. Єдиним джерелом стягнення з боржника - майнового поручителя будь-яких сум в рамках виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, в т. ч. сум виконавчого збору, є кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки.

Вказує, що оскільки судом було визначено порядок виконання рішення суду, а саме звернення стягнення на квартиру, то накладення арешту на все майно боржника є безпідставним і порушує Конституцію України та Закони України.

Вважає, що накладення арешту на все майно боржника, при відсутності заборгованості перед стягувачем, якщо він відповідає виключно іпотечним майном, невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

05 лютого 2024 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява від представника АТ «Таскомбанк», в якому просять розгляд справу проводити без їх участі. Додатково повідомили, що заборгованість ОСОБА_1 перед банком відсутня.

Представник Галицького ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому його неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині нескасування арешту майна, стягувач -Акціонерне товариство «Таскомбанк», суд першої інстанції виходив з тих обставин, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" та те, що відсутні відомості про сплату боржником виконавчого збору у межах виконавчого провадження № 49760520.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Судом та матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні в Галицькому ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ перебував виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 січня 2015 року по справі № 1304/4352/12, яким звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 77,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог ПАТ «ВіЕс Банк» за Кредитним договором № KF52057 від 08 вересня 2008 року в розмірі 154037,10 (Сто п`ятдесят чотири тисячі тридцять сім доларів США, 10 центів) дол. США, що за курсом НБУ станом на «10» травня 2012 р. (курс 2 дол. США =7,9889 грн.), що становить 1230586,99 (Один мільйон двісті тридцять п`ятсот вісімдесят шість гривень 99 коп.) та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс Банк» судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

28 січня 2016 року головним державним виконавцем Галицького ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження.

22 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Галицького ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ із заявою про зняття арешту.

Згідно з листом начальника Галицького ВДВС у м.Львові ЗМУМЮ Тетюка Р. від 28 листопада 2023 № В-9/58920 було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника. З вказаного листа вбачається наступне. 11 січня 2016 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 28 січня 2016 р. з метою забезпечення виконання виконавчого документа державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. 06 червня 2016 р. державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 06 червня 2016 р. у зв`язку із Законом України від 03 червня 2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника, що виключало можливість виконання відповідного рішення державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відомості про виконання виконавчого документа, сплати боржником виконавчого збору в межах виконавчого провадження № 49760520 відсутні.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 частини четвертої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» регулює випадки, коли арешт з майна та коштів боржника знімається постановою державного виконавця чи постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Частиною четвертою цієї статті передбачено вичерпний перелік підстав для зняття арешту у виконавчому провадженні, що перебуває на виконанні, і повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, не є такою підставою.

Частиною п`ятої наведеної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що 06 червня 2016 р., державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, це питання регулювалось п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" в діючій на той час редакції.

Отже, на момент повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У цій частині дії виконавця були правильними.

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги, що станом на 22 листопада 2023 року день звернення представника ОСОБА_1 адвоката Кусого А.В. до виконавчої служби із заявою про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , виконавчий лист відносно неї на виконанні не перебував.

Окрім цього, суд першої інстанції не звернув увагу на наявність у матеріалах справи відповіді АТ «Таскомбанк» № 29762/70 від 14 листопада 2023 року (а.с. 19), відповідно до якої станом на 07 листопада 2023 року заборгованість за кредитним договором № KF52057 від 08 вересня 2008 року ОСОБА_3 перед АТ «Таскомбанк» відсутня.

Галицьким відділом державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не доведено на в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції підстав збереження арешту, накладеного на майно боржника у 2016 році.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

П. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з п. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

За наведеного, колегія суддів вважає, що накладення арешту на все майно боржника, при відсутності заборгованості перед стягувачем, ще й якщо він відповідає виключно іпотечним майном, невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника ОСОБА_1 .

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі N 161/14034/20 (провадження N 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі N 645/6694/15-ц (провадження N 61-18160св19), від 26 липня 2023 рок у справі N 761/687/14 (провадження N 61-5887св23), від 02 серпня 2023 року у справі N2306/4489/22 (провадженняN61-7374св23).

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставою для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо незняття державним виконавцем арешту, є відсутні відомості про сплату боржником виконавчого збору у межах виконавчого провадження № 49760520.

В матеріалах справи відсутня постанова про стягнення виконавчого збору, жодних підтверджень існування такої постанови немає. Копія такої постанови відповідачем не долучена.

06 червня 2016 р. у зв`язку із Законом України від 03 червня 2014 р. «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника, що виключало можливість виконання відповідного рішення державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції що діяла на момент перебування виконавчого документа в Галицькому відділі державної виконавчої служби, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Оскільки виконавче провадження не виконувалось, то відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Отже, встановивши протиправною бездіяльність Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в частині нескасування арешту майна накладеного постановою Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 28 січня 2016р. згідно виконавчого провадження ВП №49760520, колегія судді прийшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.260, 263 ЦПК України, вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому відповідно до вимог статті 376 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог заяви.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений постановою Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 28 січня 2016 року згідно виконавчого провадження ВП №49760520.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 травня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.