КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

22 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року справу передано на розгляд за територіальною підсудністю до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивачка в особі представника - адвоката Божка Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до Дніпровського районного суду м. Києва, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що позов було подано до належного суду за місцем заподіяння шкоди на підставі частини шостої статті 28 ЦПК України, про що вона зазначала в позовній заяві.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не зареєстровані у Дніпровському районі м. Києва, відомості про їх реєстрацію у м. Києві відсутні. Згідно матеріалів позовної заяви та за даними довідок про особу судом встановлено, що потенційний відповідач ОСОБА_2 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а потенційний відповідач ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , що належить до юрисдикції Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області.

Згідно з положенням частини третьої статті 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Разом з тим, підсудність розгляду даного позову не підлягає визначенню за частиною третьою статті 28 ЦПК України, оскільки постановою Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 01 червня 2024 року, яка міститься в матеріалах позовної заяви, кримінальне провадження за частиною першою статті 296 КК України закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила підсудності визначені статтею 27 ЦПК України.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною шостою статті 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтись також за місцем заподіяння шкоди.

В позовній заяві позивачка зазначила, що вона за правилами альтернативної підсудності обрала суд для розгляду її позову саме за місцем заподіяння шкоди, яким є Дніпровський районний суд м. Києва і надала докази на доведення обставин заподіяння їй шкоди саме у зазначеному місці.

Проте суд першої інстанції на це уваги не звернув і помилково визнав, що цей позов має бути розглянутий судом за останнім відомим місцем проживання відповідачів.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року скасувати, справу № 755/11031/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній