Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3848/23 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А.В.
Категорія 12 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/3848/23 за позовом ОСОБА_1 до Звягельської міської ради Житомирської області, третя особа - Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинне будівництво, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 8 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Михайловської А.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору дарування. Квартира розташована на приватизованій земельній ділянці, площею 0,0154 га, з кадастровим номером :00:040:0379, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_1 зазначає, що у 2014 році вона здійснила добудову до квартири, загальною площею 10,6 м.кв. Дозвільні документи на добудову у неї відсутні.

Вказує, що з метою досудового врегулювання спору, вона звернулася до компетентних органів та подала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, однак їй було відмовлено у прийнятті в експлуатацію добудови.

Позивачка зауважує, що 28 квітня 2023 року їй було надано довідку про відповідність прибудови містобудівним умовам та можливість використання за призначенням.

Звертає увагу суду на пункт 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року, відповідно до якого при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати такі роботи.

Вважає, що самочинна прибудова здійснена нею з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил та використовується відповідно до цільового призначення.

Враховуючи вищезазначене, просила визнати за нею право власності на добудову до квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 8 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що була відсутня в судовому засіданні під час розгляду справи, оскільки в підготовчому судовому засіданні їй було роз`яснено, що явка до суду не обов`язкова. За таких обставин, була позбавлена можливості давати пояснення по справі, надавати докази, а також заявляти клопотання, чим грубо порушено її право на захист та норми цивільного процесуального законодавства.

Звертає також увагу суду на те, що на час приватизації земельної ділянки, спірна добудова вже була збудована. Так, 2014 року позивачка здійснила добудову до квартири АДРЕСА_1 , а у 2016 році була здійснена приватизація земельної ділянки на якій розташована квартира.

Також наголошує на тому, що об`єкт нерухомого майно є будинком барачного типу і станом на час здійснення прибудови, діяло законодавство, яке дозволяло прийняти добудову в експлуатацію.

ОСОБА_1 вказує, що суд дійшов помилкового висновку щодо повернення декларації про готовність до експлуатації об`єкта на доопрацювання. Наголошує, що всі відомості про здійснення самочинної добудови внесені у відповідну базу даних, а після подання декларації про готовність об`єкта до експлуатації, питання щодо можливості визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва вирішується лише в судовому порядку.

Зазначає, що самочинне будівництво нерухомого майна здійснене у відповідності до містобудівних вимог та може використовуватися за призначенням, підтвердженням чого є висновок начальника управління головного архітектора міста Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради.

Вважає, що суд не надав належної оцінки вказаним обставинам справи, оскільки вона була позбавлена можливості в судовому засіданні звернути увагу суду, ці обставини.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину та договору дарування частини квартири є власником квартири АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки, площею 0,0154 га, з кадастровим номером :00:040:0379, на якій вона розташована (а.с.7-15).

12 жовтня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 . Комунальним підприємством "Новоград-Волинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.20-25).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності внесено запис про право власність ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер :00:040:0379, площею 0,0154 га, за адресою: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.14-19).

Витяг з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що декларація про готовність до експлуатації об`єкта за амністією, зокрема: добудови прибудова "а7", загальною площею 10,6 кв.м., до квартири АДРЕСА_1 , повернута на доопрацювання (а.с.28-30).

Відповідно до довідки головного архітектора управління містобудування, архітектури та земельних відносин Звягельської міської ради № 7/23 від 28 квітня 2023 року, побудована прибудова "а7" до квартири АДРЕСА_1 , розміщена у межах власної земельної ділянки відносно прилеглих земельних ділянок, будівель, споруд та може використовуватись за призначенням (а.с.31).

Відповідно до положень частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз норм Цивільного кодексу України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати права та законні інтереси інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з підстав, не заборонених законом.

Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому, слід враховувати наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу на початок будівельних робіт, належним чином затвердженого проєкту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

ОСОБА_1 здійснена прибудова до квартири без належного дозволу на виконання будівельних робіт, без проєкту та погодження з відповідними службами, а відтак, добудова, яку здійснила позивачка є самочинним будівництвом.

Відповідно до пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації , зазначеної у декларації, до реєстру.

У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, замовник (уповноважена ним особа) може повторно звернутися до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надала суду довідку начальника управління головного архітектора міста Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 28 квітня 2023 року за №7/23, у якій зазначено, що побудована прибудова до квартири розміщена у межах власної земельної ділянки відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватися за призначенням.

Натомість, позивачкою не надано доказів повторного звернення, після усунення недоліків, що спричинили повернення декларації, до органу державного архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларації.

Також, не надано доказів відмови Державної інспекції архітектури та містобудування України, у вирішенні питання стосовно введення спірного об`єкта до експлуатації чи відсутності відповідного рішення такого органу після повернення декларації останній.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що це питання вже було предметом розгляду компетентного державного органу.

Разом з тим, позивачка не позбавлена можливості звернутися повторно до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради з метою вирішення питання щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, спірні правовідносини можливо вирішити у позасудовий спосіб, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 8 листопада 2023 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: