Справа № 527/1260/23
провадження 2/527/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді А.В. Павлійчук,

за участі секретаря судового засідання Ю.С. Козинко,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Глобинського районного суду Полтавської області цивільну справу № 527/1260/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП, посилаючись на те, що 10 жовтня 2022 року о 07.10 год. в по трасі Полтава Олександрія (М-22) поблизу с. Андрійки Кременчуцького району, позивач, що є власником транспортного засобу білий RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Винуватцем ДТП був водій автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , надалі відповідач. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2023 року по справі №537/216/23 було визнано відповідача - ОСОБА_2 винуватцем у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови позивачу ОСОБА_1 , що є постраждалим в ДТП було прийняте рішення та повідомлено листом від 13.03.2023 року за №3- 016/8263 третьою особою по справі, яка не заявляв самостійних вимог - Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної приводи (ДТП), яка мала місце 10.10.2022 07:10 за участю транспортного засобу (ТЗ) марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_3 , та було повідомлено наступне: «Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (дал1 - Закон), МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачеві відшкодування шкоди в розмірі 67 234,36 грн. На момент скоєння ДТП позивач звернувся до Центру незалежної оцінки та експертизи, яким відповідно до Звіту №325 про оцінку майна автомобіля RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску був наданий висновок про вартість матеріальних збитків, а саме вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 10 жовтня 2022 року на суму 80 237, 57 грн. Згідно прийому-передачі робіт по незалежній оцінці 27.10.2022 року за вищезазначений експертний висновок було оплачено позивачем 4 000, 00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.). На момент скоєння ДТП позивач також поніс витрати на послуги з евакуації транспортного засобу RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 за маршрутом: с. Андрушки (Полтавська обл.) до м. Полтава на суму 4 315, 00 грн. (чотири тисячі триста п`ятнадцять грн.00 коп.), що підтверджено актом здачі - приймання наданих послуг від 10.10.2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 . Транспортний засіб позивача весь час перебував на автостоянці до моменту, як його відвезли на СТО до ремонту, що також понесло витрати на суму 1 050,00 грн., про що надані фіскальні чеки на зазначену суму від ФОП ОСОБА_4 . На час здійснення ДТП разом з позивачем ОСОБА_1 на автомобілі їхала його дружина ОСОБА_5 та малолітній син ОСОБА_6 . року. Внаслідок ДТП стан здоров`я родини позивача погіршився через аварію, про свідчать консультативні висновки лікарів. Також через аварію ОСОБА_1 втратив роботу, оскільки відповідно до Виписки позивач є ФОП з 10.11.2020 року, та відповідно до КВЕД основним видом діяльності 52.29 є допоміжна діяльність у сфері транспорту. Таким чином на даний час через аварію пошкоджене авто позивача, хоча воно і було відремонтоване, на порядок зменшену вартість, а саме його ціна на даний час зменшено з 6 000, 00 тисяч доларів США на 4 000, 00 тисячі доларів США. Відповідно до курсу долара США Національного банку України станом на момент подання позовної заяви до суду, а саме на 11.05.2023 рік становить 1$ США - 36, 56 грн., тобто вартість авто була зменшена на 2 000 тисячі доларів США, що за курсом НБУ складає 73 120,00 грн. Щодо загального відшкодування матеріальних збитків складає : 80 237, 52 грн. (матеріальна шкода) - 67 234, 36 грн. (страхова виплата) + 4 000, 00 грн. (витрати за експертні послуги) + 4 315, 00 грн. (послуги евакуатора) + 1 050, 00 грн. (послуги автостоянки) + 73 120, 00 грн. (реальні збитки через зниження вартості авто після аварії) + 1 207, 70 грн. (консультація лікаря та необхідні ліки для відновлення після ДТП) = 96 695, 86 грн. (дев`яносто шість тисяч шістсот дев`яносто п`ять грн. 86 коп.).

На підставі викладеного позивач прохав суд стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальні збитки в розмірі 96 695, 86 грн., завдану моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн., понесені судові витрати на судовий збір у сумі 4 073, 60 грн., пов`язані з розглядом даної справи, витрати, що були понесені на надання допомоги адвокатом.

В останнє судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, представник позивача направив до суду клопотання в якому прохав розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та відповідач в останнє судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надав відзив, у в якому прохали, позов задовольнити частково, а саме позов визнають на суму 4315 грн., що складається саме з сум сплачених позивачем за послуги евакуатора в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та на суму 2000 грн. в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, в усих інших позовних вимогах прохають відмовити. Позовні вимоги не визнає в частині вимог стягнення з відповідача різниці між регламентованою виплатою, зробленою МТСБУ та сумою збитків, встановленою у звіті про оцінку майна на суму 13003,16 грн., врахувати те, що в звіті № 325 про оцінку майна на замовлення позивача, при визначенні матеріального збитку зазначено VIN номер іншого автомобіля, аніж був пошкоджений під час ДТП; витрат за експертні послуги у сумі 4000 грн., послуги автостоянки у сумі 1050 грн., так як неможливо визначити чи перебував автомобіль позивача на стоянці лише з моменту пошкодження до моменту початку ремонту; збитків через зниження вартість авто після аварії на суму 73120 грн., так як не надано суду жодного доказу; оплати вартості консультації лікаря та на необхідних ліків у сумі 1207,7 грн., так як додані чеки про купівлю ліків для дружини не можуть бути предметом даного позову, оскільки дружина не може бути належним позивачем у частині стягнення шкоди, заподіяної здоров`ю його дружини; а всього на загальну суму 92380,86 грн. в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди та на суму 198000 грн. в частині відшкодування завданої моральної шкоди відмовити. Таким чином представник відповідача прохав врахувати доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву та доводи, які під час промови у судовому засіданні, також надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2022 року о 07.10 год. в по трасі Полтава Олександрія ( М-22) поблизу с. Андрійки Кременчуцького району, водій транспортного засобу білий RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Винуватцем ДТП був водій автомобіля Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.01.2023 року по справі №537/216/23 встановлено, що вищезазначена ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 ПДР України. Тобто вина ОСОБА_2 у заподіянні шкоди автомобілю RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , доведена в судовому порядку. Згідно вказаної постанови ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 11).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 , що є постраждалим в ДТП було прийняте рішення та повідомлено листом від 13.03.2023 року за №3- 016/8263 третьою особою по справі, яка не заявляв самостійних вимог - Моторним (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ) щодо відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної приводи (ДТП), яка мала місце 10/10/2022 07:10 за участю транспортного засобу (ТЗ) марки RENAULT з номерним знаком НОМЕР_3 , та було повідомлено наступне: «Відповідно до пункту 41.1. статті 41 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон), МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачеві відшкодування шкоди в розмірі 67 234,36 грн.». ( а.с. 17).

Згідно Звіту №325 про оцінку майна автомобіля RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, який наданий Центром незалежної оцінки та експертизи, відповідно до якого був наданий висновок про вартість матеріальних збитків, а саме вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на 10 жовтня 2022 року на суму 80 237, 57 грн. Згідно прийому-передачі робіт по незалежній оцінці 27.10.2022 року за вищезазначений експертний висновок було оплачено позивачем 4 000, 00 грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.) ( а.с 14-16).

Однак при детальному вивченні, виявилось, що в звіті допущена помилка невірно вказаний VIN код авто а.с.81, аркуш 12 вище зазначеного звіту, тому суд не приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу.

Згідно акту здачі - приймання наданих послуг від 10.10.2022 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 , позивач поніс витрати на послуги з евакуації транспортного засобу RENAULT KANGOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 за маршрутом: с. Андрійки (Полтавська обл.) до м. Полтава на суму 4 315, 00 грн. (чотири тисячі триста п`ятнадцять грн.00 коп.). ( а.с. 22).

Відповідно до фіскальних чеків ФОП ОСОБА_4 транспортний засіб весь час перебував на автостоянці до моменту, як його відвезли на СТО до ремонту, що також понесло витрати на суму 1 050,00 грн. ( а.с. 23).

Однак на Ухвалу Глобинського районного суду Полтавської області від 02.10.2023 року про витребування доказів, вказане підприємство нічого не направило і взагалі не виконало ухвалу суду про витребування доказів, вище вказаний доказ не приймається судом до уваги.

Стосовно стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди в розмірі 200000 гривень, суд зазначає наступне.

Позивач в обґрунтуванні завданої йому моральної шкоди зазначає, що збитки виразились в емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях через погіршення свого стану здоров`я та стану здоров`я своєї родини. Також позивач п`ять місяців поспіль через ДТП не мав можливості працювати та заробляти гроші для родини, а також після ремонту автомобіля досі погашає кредит в банку та відсотки з суми, яка була оплачена на ремонт пошкодженого транспортного засобу.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, а тому позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у психологічному стресі.

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21)».

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, зокрема, дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (п. 56).

Як вказано в постанові Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 944/1122/21: «під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану».

У справі, що є предметом розгляду, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності моральної шкоди у визначеному розмірі, сам по собі факт, що того, що рішенням ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не свідчить про наявність заподіяння позивачу моральної шкоди у визначеному ним розмірі, за умови ненадання належних та допустимих доказів та/або обґрунтування розрахунку на підтвердження визначеного ним розміру.

В даному конкретному випадку суд вважає, що позивачами не доведено, що пережиті ним негативні емоції досягли рівня «страждань», що може бути підставою для стягнення моральної шкоди саме заздалегідь визначеному розмірі в сумі 200000 грн.

Суд приходить до висновку про те, що сума моральної шкоди в розмірі 200000 грн. є завищеною, але з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн., яка була визнана відповідачем, та є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити.

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з вимогами ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем до судового засідання надано докази, лише ті які були визнані судом належними та допустимими, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 4073,96 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 296695,86 грн.

Суд, задовольняючи позов частково, та стягує з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 6315,00 грн., вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 86,71 грн. (6315,00х4073,96:296695,86).

На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: АДРЕСА_2 ) завдані матеріальні збитки в сумі 4315,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: АДРЕСА_2 ) завдану моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (рнокпп: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 86,70 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп: НОМЕР_4 );

відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , рнокпп: НОМЕР_5 );

третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ).

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2024.

Суддя А. В. Павлійчук