Справа № 523/3207/24
Провадження №2/523/2750/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"27" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ

АТ «ОТП Банк» 27.02.2024р. звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами в загальному розмірі 108 827,14 гривень.

В обґрунтування позову позивач посилається на укладення 19.09.2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № відповідно до умов якого банк надав йому кредит у розмірі 43 161,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, а останній повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору.

Крім того, 10.11.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № згідно умов якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 63 666,00 гривень на загальні споживчі цілі строком на п`ять років, а останній повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору. Оскільки відповідач свої обов`язки за договорами належним чином не виконує, то утворилася наступна заборгованість:

-за кредитним договором № у розмірі 8516,39 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 336,49 грн.; заборгованості за відсотками 0,85 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 5179,32 грн.

-кредитний договір № у розмірі 100 310,75 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 61004,40 грн.; заборгованості за відсотками 28 688,43 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 10617,92 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом із понесеними судовими витратами.

Ухвалою судді 04.03.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Відзив на позовну заяву не подав. Суд неодноразово направляв відповідачу судові виклики, проте згідно поштових повідомлень позивач відсутній за адресою проживання, а тому в силу п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважає повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Щодо кредитного договору № від 19.09.2020р.

Так, судом встановлено, що 19.09.2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № , згідно якого кредит видається у розмірі 42 671,00 грн. на цільове використання кредиту на придбання товару у Продавця 1, 490,00 грн. на сплату Додаткових послуг банку а саме: Послуга: «СМС+Довідка». Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 19.08.2022 р. Строк на який надається Кредит визначено Графіком платежів.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, річна база нарахування процентів, зокрема для розрахунку використовується фактична кількість днів у календарному місяці та у календарному році.Комісія за управління Кредитом нараховується щомісячно, у розмірі 3 % від суми Кредиту.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмір 0,01 % річних.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата проценті: відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору, датою (моментом) надання Банком та отриманні Позичальником Кредиту вважається дата підписання Позичальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням Позичальника коштів на поточний рахунок Продавці на придбання Товару.

Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № від 19.09.2020 р. Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості кредиту зазначено строк кредиту 23 місяці, загальна вартість кредиту 48 344,24 грн., щомісячний платіж Позичальника становить 2 102,00 грн., крім останнього 2 100,24 грн.

Доказами придбання товарів за кошти Банку є видаткова накладна Продавця із чітким переліком товарів отриманих у кредит та суми розрахунку за товар, із вказівкою на реквізити Сторін та/або одного із Сторін, та підписом Позичальника.

Відповідно видаткової накладної № 9 від 19.09.2020 р., сторонами є постачальник (Продавець) ТОВ «ДІЄСА», одержувач - ОСОБА_1

підтверджується, що було придбано наступний товар: Холодильник LG GA-B вартістю 9 999,11 гри. та інші товари на загальну вартість 38 075,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 2 від 19.09.2020 р., сторонами є постачальник (Продавець) ТОВ «ДІЄСА», одержувач - ОСОБА_1 підтверджується, що було придбано наступний товар: Навушники PANASONIC вартістю 999,11 гри, та інші товари на загальну вартість 3 297,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 0 від 19.09.2020 р., сторонами є постачальник (Продавець) - ТОВ «ДІЄСА», одержувач - ОСОБА_1 підтверджується, що було придбано наступний товар: Поверхня газова VENTOLUX вартістю 4299,00 грн. На підтвердження, здійснення оплати товарів по Рахунку-фактурі в матеріалах справи наявні копії чеків про оплату від 19.09.2020р.

Відповідно до п. 2. Кредитного договору, попередньо ознайомившись із всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, ОСОБА_1 був обізнаний що невід`ємною частиною договору є Заява-Анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» від 19.09.2020 р.

Відповідач, підписавши Заяву-Анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК», безумовно прийняв позицію банку та погодився із тим, що анкета-заява разом із Правилами користування карткою, Тарифами, Графіком платежів, Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

Оскільки позичальник свої боргові зобов`язання не виконує Банком було направлену вимогу про виконання грошових зобов`язань вих. № 2891/2023 від 10.11.2023 року, відповідно якої банк вимагав сплатити прострочену заборгованість.

Відповідно розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, станом на 19.11.2023 року у позичальника наявна заборгованість у розмірі у розмірі 8516,39 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 336,49 грн.; заборгованості за відсотками 0,85 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 5179,32 грн.

Щодо кредитного договору № від 10.11.2021р.

Судом встановлено, що 10.11.2021 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №, згідно якого кредит видається у розмірі 60750,00 грн. - на споживчі цілі та на придбання Послуг зі страхування у Продавця 1: 2916 грн. «Страхування від нещасного випадку». Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, дата остаточного повернення кредиту 10.11.2026 р.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмір 28,80 % річних. Комісія за управління Кредитом нараховується щомісячно, у розмірі 0,85% від суми Кредиту.

Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата проценті: відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит шляхом видачі готівкою суми Кредиту Позичальнику через касу Банку, зменшених на утриману Банком Комісійну винагороду за видачу Кредиту (якщо суму Комісійної винагороди за видачу Кредиту включено до суми Кредиту), також на оплату Додаткових послуг Банку, страхової премії Страхової премії, якщо вищезазначені суми включені до суми Кредиту та з подальшим перерахуванням цих сум за Цільовим використанням кредиту згідно із дорученням позичальника.

Відповідно до п. 3.6.1. Кредитного договору, за порушення (виконання та/або неналежне виконання) Боргових зобов`язань в обумовлені Кредитним договором та Правилами кредитування строки, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень за кожний випадок порушення (невиконання та/або неналежне виконання) Боргових зобов`язань, але не частіше ніж 1 раз за календарний місяць.

На виконання умов кредитного договору № від 10.11.2021 р., АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, кошти надав, що підтверджується меморіальним ордером №№ 17842260 від 10.11.2021 р. на суму 60 750,00 грн. та меморіальним ордером №17842261 від 10.11.2021 р. на суму 2.916,00 грн.,

Відповідно розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, станом на 19.11.2023 року у позичальника наявна заборгованість у розмірі у розмірі 100 310,75 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 61004,40 грн.; заборгованості за відсотками 28688,43 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 10617,92 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Звертаючись до суду, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 108 827,14 гривень за кредитним договором № у розмірі 8516,39 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 3 336,49 грн.; заборгованості за відсотками 0,85 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 5179,32 грн., за кредитний договір № у розмірі 100 310,75 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 61004,40 грн.; заборгованості за відсотками 28 688,43 грн., заборгованості за комісією за розрахункове обслуговування 10617,92 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами, відповідачем по справі суду надано не було.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідач уклавши кредитні договори та отримавши кредитні грошові кошти прийняв на себе зобов`язання по їх поверненню, сплати процентів за їх користування. Втім, неналежно виконував умови кредитних договорів та допустив прострочення повернення та сплати процентів за їх користування, що є недопустимим у договірних відносинах.

Враховуючи істотне порушення умови кредитного договору відповідачем та утворення заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 3 336,49 грн.; заборгованості за відсотками 0,85 грн. за кредитним договором № та заборгованості за тілом кредиту 61004,40 грн.; заборгованості за відсотками 28 688,43 грн. за кредитним договором№ що в загальному розмірі складає 93 030,17 грн.

Водночас, вирішуючи питання щодо законності нарахування комісії суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12цьогоЗакону.

Зокрема, оскільки позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час розгляду даної справи.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19).

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90 цс19) дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У пунктах 74, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) сформульовано висновки про те, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Отже, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити спір по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) знов наголосила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19), пункт 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20). Судове рішення щодо правових наслідків недійсного правочину, в якому суд у мотивувальній частині робить висновки щодо дійсності чи нікчемності правочину, відповідає зазначеному принципу.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитних договорів, укладених між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що відповідачу була нарахована комісія за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору взагалі не передбачено. Відтак, такі умови в частині нарахування комісії з боку позивача є нікчемними в силу частини 1,2 статті11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зважаючи на викладене частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договорів, які є нікчемними, а саме нарахована комісія в розмірі 15 797,24 грн. не підлягає стягненню з відповідача .

Згідно ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 588,46грн. (93 030,17грн. х 100 : 108 827,14 грн. = 85,48%; 3028,00грн. х 85,48% : 100).

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

Позов акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. - НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ОТП Банк» () заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 93 030,17 гривень, судовий збір в розмірі 2 588,46грн.

В частині вимог про стягнення комісії відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 27 листопада 2024р.

Суддя