Справа № 366/2196/22
Провадження № 2/366/182/24
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2024 року смт Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі судді Корчкова А.А.,

з участю секретаря судового засідання Іванової Л.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Лисенко Г.О. (у режимі відеоконференції),

представника відповідача 1, Державного агентства з управління зоною відчуження, Горбача О.С. (у режимі відеоконференції),

представника відповідача 2, Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами", ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 366/2196/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з управління зоною відчуження, Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного авторозподілу судової справи між суддями від 21.05.2024, головуючим суддею у цивільній справі № 366/2196/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з управління зоною відчуження, Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначено суддю Корчкова А.А.

27.05.2024 ухвалою судді Корчкова А.А. зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 27.06.2024, яке відкладене на 19.08.2024, на 17.09.2024 за клопотаннями сторін.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача 2 Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (Відповідач 2, ДСП «ЦППРВ») заявили клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб, тому вважає, що справа підлягає закриттю, обґрунтовуючи клопотання тим, що 08.11.2022 Іванківським районним судом Київської області по справі № 366/3222/21 скасовано наказ Державного агентства України з управління зоною відчуження (відповідач 1) № 147-ос від 16.09.2021 та наказ відповідача 2 № 620-о/с від 20.09.2021 про звільнення позивача від виконання обов`язків генерального директора ДСП «ЦППРВ» з 16.09.2021 і поновлено позивача на посаді виконуючого обов`язки генерального директора ДСП «ЦППРВ» з 16.09.2021.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.05.2023 рішення Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2022 по справі № 366/3222/21 було скасовано та постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову позивача в повному обсязі.

Таким чином, поновлення позивача з 16.09.2021, як і наступні дії є похідними та, відповідно, втрачають чинність, оскільки позивач є звільненим з 16.09.2021.

Оскільки наказ відповідача 1 № 147-ос від 16.09.2021 та наказ відповідача 2 № 620-о/с від 20.09.2021 про звільнення позивача від виконання обов`язків генерального директора ДСП «ЦППРВ» є чинними, а предметом позовних вимог по даній справі № 366/2196/22 є визнання протиправним та скасування наказу № 118-ос від 11.11.2022, то, враховуючи резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 17.05.2023 у справі № 366/3222/21 і наказ ДАЗВ від 15.01.2024 № 07-ос, яким визнано такими, що втратили чинність наказ ДАЗВ від 09.11.2022 № 116-ос «Про поновлення на роботі» та наказ ДАЗВ від 11.11.2022 № 118-ос «Про звільнення від виконання обов`язків за посадою генерального директора ДСП «ЦППРВ» ОСОБА_3 », відсутній предмет спору.

Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти закриття провадження у справі та пояснила, що права її довірителя, зокрема, порушені в частині незаконності звільнення з посади у зв`язку з прогулом, а також щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача 2 про закриття провадження у справі.

Вивчивши заявлене клопотання та матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову- це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Проте, суд не може погодитись з думкою представника відповідача 2 про те, що на даний час та на момент звернення позивача з позовом до суду відсутній предмет спору, оскільки позивач вважає, що його право порушено в частині незаконного звільнення з посади генерального директора на підставі п. 4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 08 листопада 2022 року у справі №366/3222/21 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами», Державного агентства України з управління зоною відчуження про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2022, серед іншого, скасовано наказ Державного агентства України з управління зоною відчуження № 147-ос від 16.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 з 16.09.2021 від виконання обов`язків генерального директора Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами"; скасовано наказ Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" № 620о/с від 20.09.2021 про звільнення ОСОБА_1 з 16.09.2021 від виконання обов`язків генерального директора Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП; поновлено ОСОБА_1 на роботі.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2022 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі було виконано негайно, а саме 09.11.2022 Державним агентством України з управління зоною відчуження видано наказ №116-ос про поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження видано наказ № 118-ос від 11 листопада 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за прогул без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Іванківського районного суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ № 118-ос від 11.11.2022 про звільнення за прогул без поважних причин та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (справа 366/2196/22).

Після звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом, 17.05.2023 постановою Київського апеляційного суду скасовано рішення Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2022, яким ОСОБА_1 09.11.2022 було поновлено на роботі, та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (справа № 366/3222/21).

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 22.04.2024 у справі, Постанову Київського апеляційного суду від 17.05.2023 залишено без змін.

Позивач звернувся з позовом до суду про скасування наказу № 118-ос від 11.11.2022, поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто вважає, що його право порушене, а вказаними вище рішеннями суду ці питання не вирішені, тобто існує спір про право та продовжує існувати на даний час.

Відповідно до правових висновків, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Таким чином, суд вважає, що між сторонами існував спір на момент звернення до суду, зокрема в частині визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 118-ос від 11.11.2022 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а належних та допустимих доказів, які б підтверджували врегулювання вказаного питання відповідачами до суду не надано.

Нормами ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для закриття провадження у справі. Відповідачами не доведено відсутність спору в даній справі, наявність інших підстав для закриття провадження у справі не представлено.

Таким чином, суд вважає, що підстави для застосування пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України відсутні, а у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 3, 10-13, 175, 177, 185, 255, 258, 260 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У закритті провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства з управління зоною відчуження, Державного спеціалізованого підприємства "Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: .

Суддя Анатолій КОРЧКОВ