КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/520/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.,

за участю секретаря - Торгонської В.М.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявників - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - Відділ забезпечення діяльності Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у шлюбі з 28.08.2009 року, шлюб зареєстрований Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 622.

Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони зазначають, що починаючи з лютого 2022 року, подружні відносини між ними почали погіршуватись, крім того, Заявниця ОСОБА_3 постійно перебуває за межами державного кордону України, участі в сім`ї та вихованні дитини майже не приймає та відокремилась від сім`ї, внаслідок особистих обставин, зумовлених її батьками.

Наприкінці лютого 2024 року між заявниками остаточно було прийнято рішення про припинення шлюбних та сімейних відносин, спільне проживання, тощо.

Внаслідок даних дій, починаючи з 01 березня 2024 року, ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переїхали мешкати окремо за адресою: АДРЕСА_1 , де дотепер проживають.

Отже, наразі, між заявниками припинені будь-які шлюбні відносини починаючи з кінця лютого 2024 року. Заявники спільне господарство не ведуть, спільним побутом не пов`язані, спільно не проживають, спільний бюджет не мають, шлюб має формальний характер.

Зазначене обумовлено різними характерами заявників, різним баченням майбутнього та подальшого розвитку і життя.

На даний час, заявники за спільною згодою вирішили, що вони не мають бажання продовжувати подальше подружнє життя, оскільки це призводить лише до непорозумінь та сварок, що негативно відображається на вихованні спільної дитини.

За наслідком чого, заявники спільно мають бажання здійснити розірвання зареєстрованого між ними шлюбу.

Крім того, починаючи з моменту припинення спільних сімейних відносин між подружжям у лютому 2024 року, спільна малолітня дитина Заявників - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишалась проживати спільно з батьком - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Усі витрати з утримання, дії з виховання, та організацію умов для життя, розвитку спільної малолітньої дитини Заявників здійснює батько - ОСОБА_1 .

Вказані обставини підтверджуються та визнаються матір`ю дитини - ОСОБА_3 .

Заявники вирішили, що після розірвання шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишиться спільно проживати з батьком - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності матері - ОСОБА_3 .

Зазначене обумовлено тим, що вже тривалий час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає в Республіці Франції, куди їздить на постійній основі.

Так, починаючи з 11.01.2018 року ОСОБА_3 , отримала тимчасовий захист та набула право на тимчасове проживання у АДРЕСА_2 , з терміном дії по 11.01.2028 року, що підтверджується наданими до заяви Довідками на тимчасове проживання (тимчасовий захист) за НОМЕР_9 та НОМЕР_10.

У місті Орруи, ОСОБА_3 проживає спільно з матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за якою здійснює догляд.

Так, матір заявниці, є пенсіонеркою та хворіє на гіперглікемію та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою виданою 17.08.2024 року доктором Андреа Прунаше в Республіці Франції, якою підтверджено виправданість присутності дочки ОСОБА_7 разом з матір`ю - ОСОБА_8 , з підстав її хвороби.

Матір постійно ОСОБА_5 проживає у Республіці Франції за адресою в АДРЕСА_2 , де також мешкає Заявниця, що підтверджується заявою до консульства на підтвердження цих обставин, а також карткою про тимчасове проживання (копії додаються).

Підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується наданими до заяви: копією свідоцтва про народження Заявниці 2 - ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , в якому в графі матір зазначено - ОСОБА_10 ; довідкою відділу РАГСу Одеського обласного управління юстиції від 21.01.2003 року за №14/12-39, якою підтверджено укладення ОСОБА_3 шлюбу, за наслідком чого була здійснена прізвища на « ОСОБА_3 », що підтверджує змінення прізвища заявницею з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 »; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , на підтвердження розірвання шлюбу між Заявницею, як ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; свідоцтвом про укладення шлюбу між Заявниками, на підтвердження зміни прізвища Заявницею з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 »; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 матері Заявниці - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , на підтвердження зміни прізвища матір`ю Заявниці, з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_10 »; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , на підтвердження розірвання шлюбу матір`ю Заявниці; заявою ОСОБА_19 від 23.02.2021 року, яка засвідчена першим секретарем з консульських питань Посольства України у Французькій Республіці, на підтвердження розірвання попереднього шлюбу 19.11.2009 року Першим Суворовським відділом РАЦС ОМУЮ; свідоцтвом про одруження від 21.07.2021 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_10 .

Так, Заявниця постійно фактично більшу частину часу мешкає окремо від сім`ї з ОСОБА_1 та їх малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме у Республіці Франції у місті Орруи, де оформила офіційно тимчасове проживання, а також мешкає разом з матір`ю, за якою здійснює догляд.

Вказані обставини, зумовили неможливість ОСОБА_3 здійснювати утримання та виховання спільної з ОСОБА_1 малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявники дійшли спільної домовленості про подальше місце проживання їх малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з батьком - ОСОБА_1 , яким особисто буде здійснюватись виховання та утримання дитини.

Так, Заявники у добровільному порядку 23 липня 2024 року уклали договір між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2100.

У відповідності до вказаного договору, заявники: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як Сторони договору і Батьки малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійшли до спільної згоди про утримання та місце проживання, а також умов та прийняття участі батьків у вихованні, спілкуванні та розвитку дитини, у відповідності до умов чого зокрема: (п.1) сторони, які є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво серії НОМЕР_6 про народження, видане 10 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2363 від 10 березня 2015 року), далі - «Дитина», дійшли згоди про утримання та місце проживання Дитини з Батьком та домовилися про порядок участі Матері в утриманні Дитини відповідно до умов цього Договору; (п.3) сторони домовились, що місце проживання Дитини ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) визначається разом з Батьком ( ОСОБА_1 ); (п.4) сторони домовилися, що батько - ОСОБА_1 , буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він буде утримувати за особисті кошти; (п.8) за цим договором, Сторони домовились, що Батько ( ОСОБА_1 ) особисто бере участь у витратах на утримання Дитини ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у тому числі що пов`язані з розвитком її можливостей, навчанням, харчуванням, лікуванням, оздоровленням, реабілітацією, відпочинком, тощо, шляхом організації вищезазначених речей, особистого супроводу та сплати у повному обсязі витрат, пов`язаних з вищезазначеним; (п.13,14) матір підтверджує, що за умовами цього договору, Батько ( ОСОБА_1 ) самостійно виховує та утримує дитину ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки вона не має можливості утримувати та виховувати її. Матір зобов`язується у разі зміни обставин, що перешкоджали їй приймати участь у виховані дитини, одразу повідомити про це Батька, для здійснення свого обов`язку.

Враховуючи викладене, заявники спільно дійшли згоди про розірвання шлюбу між ними, вирішили та узгодили питання щодо визначення місця проживання їх спільної малолітньої дитини, яким є місце проживання з батьком, визначили спосіб утримання і виховання малолітньої дитини, відповідно до чого даними обов`язками займається батько, а також участь матері дитини у забезпеченні умов її життя та здійснення нею права на особисте виховання дитини, за наявності відповідної можливості у матері.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. 21.08.2024 року було прийнято спільну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - Відділ забезпечення діяльності Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявників - ОСОБА_2 підтримали заяву та просили її задовольнити.

Заявниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, проте подала заяву, відповідно до якої підтримала вимоги викладені в заяві про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення та просила розглянути справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та представника заявників, суд вважає спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу такою, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених заявниками, у заявників відсутні які-небудь почуття один до одного, їх шлюбний союз розпався, на примирення сторони категорично не згодні, оскільки сторін по справі нічого не об`єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень сторін зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У судовому засіданні встановлено, що сім`я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини.

Щодо вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту, самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , як основним та єдиним утримувачем малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 23.07.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено нотаріальний договір «між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей», який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. зареєстрований в реєстрі за № 2100.

Відповідно до умов даного договору (п.1) сторони, які є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво серії НОМЕР_6 про народження, видане 10 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №2363 від 10 березня 2015 року), далі - «Дитина», дійшли згоди про утримання та місце проживання Дитини з Батьком та домовилися про порядок участі Матері в утриманні Дитини відповідно до умов цього Договору.

Сторони домовились, що місце проживання Дитини ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) визначається разом з Батьком ( ОСОБА_1 ) (п.3).

Пунктом 4 сторони домовилися, що батько - ОСОБА_1 , буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він буде утримувати за особисті кошти.

Батько зобов`язаний забезпечити Дитині якісні умови проживання, харчування та відпочинку за власний рахунок (п.7).

За цим договором, сторони домовились, що Батько ( ОСОБА_1 ) особисто бере участь у витратах на утримання Дитини ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у тому числі що пов`язані з розвитком її можливостей, навчанням, харчуванням, лікуванням, оздоровленням, реабілітацією, відпочинком, тощо, шляхом організації вищезазначених речей, особистого супроводу та сплати у повному обсязі витрат, пов`язаних з вищезазначеним. (п.8).

Матір підтверджує, що за умовами цього договору, Батько ( ОСОБА_1 ) самостійно виховує та утримує дитину ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки вона не має можливості утримувати та виховувати її (п.13).

Пунктом 14 матір зобов`язується у разі зміни обставин, що перешкоджали їй приймати участь у виховані дитини, одразу повідомити про це Батька, для здійснення свого обов`язку.

Судом встановлено також, що ОСОБА_3 23 липня 2024 року додатково склала заяву, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А., зареєстрована в реєстрі за №2101, у відповідності до якої вона додатково свідчить зокрема про те, що: спільне життя з ОСОБА_1 не склалося, подальше спільне життя із ОСОБА_1 є неможливим, так як вони віддалилися та втратили почуття один до одного. Починаючи з кінця лютого 2024 року спільне господарство та шлюбні відносини між ними остаточно припинені.

ОСОБА_3 цією заявою підтверджує, що спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилась проживати і наразі також продовжує проживати разом з батьком - ОСОБА_1 , який особисто несе усі витрати на її утримання; цією заявою підтвердила, що питання з приводу місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняття участі у забезпеченні умов її життя, прийняття участі батьків у вихованні дитини, нею та ОСОБА_1 вирішено добровільно, шляхом укладення відповідного договору від 23 липня 2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т. А., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №2100, відповідно до умов якого місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з батьком - ОСОБА_1 , яким самостійно здійснюється виховання та утримання дитини; цією заявою підтвердила та свідчить, що через виниклі в неї складнощі, що перешкоджають реалізації дій з виховання дитини, підтверджує, що ОСОБА_1 самостійно виховує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Додатково ОСОБА_3 цією заявою підтвердила своє волевиявлення та згоду, що буде реалізовано особисто або через уповноваженого на те представника, на звернення до Київського районного суду міста Одеси зі спільною з ОСОБА_1 заявою в порядку окремого провадження з наступними вимогами: про розірвання шлюбу між нею - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 28 серпня 2009 р. Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 28 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 622; встановлення юридичного факту, що відповідно до договору між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, який укладений 23 липня 2024 року і посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т. А., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2100, місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП - НОМЕР_7 ); встановлення юридичного факту, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( РНОКПП - НОМЕР_7 ), самостійно виховує та утримує малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно перебуває на його вихованні та утриманні.

Так, судом встановлено, що починаючи з 11.01.2018 року ОСОБА_3 , отримала тимчасовий захист та набула право на тимчасове проживання у АДРЕСА_2 , з терміном дії по 11.01.2028 року, що підтверджується довідками на тимчасове проживання (тимчасовий захист) за НОМЕР_9 та НОМЕР_10.

У місті Орруи, ОСОБА_3 проживає спільно з матір`ю - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за якою здійснює догляд.

При цьому, матір ОСОБА_3 , є пенсіонеркою та хворіє на гіперглікемію та потребує стороннього догляду, що підтверджується довідкою виданою 17.08.2024 року доктором Андреа Прунаше в Республіці Франції, якою підтверджено виправданість присутності дочки ОСОБА_7 разом з матір`ю - ОСОБА_8 , з підстав її хвороби.

Підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується наданими до заяви:

копією свідоцтва про народження - ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , в якому в графі матір зазначено - ОСОБА_10 ;

довідкою відділу РАГСу Одеського обласного управління юстиції від 21.01.2003 року за №14/12-39, якою підтверджено укладення ОСОБА_3 шлюбу, за наслідком чого була здійснена прізвища на « ОСОБА_3 », що підтверджує змінення прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 »;

свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , на підтвердження розірвання шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

свідоцтвом про укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , на підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 »;

свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 матері Заявниці - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , на підтвердження зміни прізвища матір`ю Заявниці, з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_10 »;

свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 , між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , на підтвердження розірвання шлюбу матір`ю Заявниці;

заявою ОСОБА_19 від 23.02.2021 року, яка засвідчена першим секретарем з консульських питань Посольства України у Французькій Республіці, на підтвердження розірвання попереднього шлюбу 19.11.2009 року Першим Суворовським відділом РАЦС ОМУЮ;

свідоцтвом про одруження від 21.07.2021 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_10 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №П1-146963-ф/л, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в сімейне життя, крім випадків встановлених Конституцією України.

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй з прав дитини держава повинна забезпечувати, щоб дитина не розлучалась з батьками проти її бажанню.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини, виховання та її утримання беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Разом з цим, при вирішенні питання про визначення місця проживання, наприклад, малолітньої дитини, за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування.

У судовій практиці переважним чином саме так визначається місце проживання дитини, без зазначення у рішенні про визначення місця проживання дитини з одним із батьків конкретної адреси.

Дана позиція узгоджується також зі змістом статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а «прив`язування» одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати дитину, до проживання за конкретною адресою безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання.

Також, судом встановлено, що дане питання стосується чутливої сфери правовідносин, в яких батьки дійшли спільного рішення, і суд при розгляді справи надає першочергове значення саме якнайкращим інтересам дітей.

Визначення місця проживання малолітньої доньки разом з батьком та її утримання ним не впливатиме на взаємовідносини матері із дитиною, оскільки не позбавляє мати батьківських прав та не звільняє її від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати не обмежена у можливості реалізації належного їй права на спілкування із дитиною.

Визначення місця проживання малолітньої доньки разом з батьком, її виховання та утримання батьком було узгоджено між батьками та викладено у договорі між батьками дитини про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А. зареєстрований в реєстрі за № 2100.

Ст. 293 ЦПК України встановлює, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Так судовим розглядом встановлено, що з 01 березня 2024 року, ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються актом, складеним 02.08.2024 року сусідами за колишнім місцем проживання заявників, за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , якими підтверджено проживання Заявників разом з малолітньою дочкою ОСОБА_23 у квартирі за вказаною адресою, яка належить на праві власності ОСОБА_24 , по кінець лютого 2024 року, а також договором безоплатного користування майном (позички) №1 від 01.03.2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_25 .

Отже, суд аналізуючи вищевикладене, враховуючи зайняту позицію матері дитини, дійшов висновку, що на підставі зібраних документів вбачається доведеним факт наявності того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітню дочку ОСОБА_4 , а тому у суду є підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 268, 293, 315 ЦПК України, ст.ст. 109, 112, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , заінтересована особа - Відділ забезпечення діяльності Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) зареєстрований 28 серпня 2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 622.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Встановити факт, що відповідно до договору між батьками дитини про те, з ким із них буде проживати дитина, яку участь у забезпеченні умов її життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ними права на особисте виховання дитини, який укладений 23 липня 2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитонюк Т.А., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2100, місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно мешкає з батьком та перебуває на його вихованні і утриманні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 23.09.2024 року.

Суддя Петренко В. С.