П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2024року м. Київ

Справа № 361/3063/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/14007/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Чальцевої Т.В. 13 червня 2024 року у м. Баришівка, у справі за заявою ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , третя особа: Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В

02 травня 2024 року до Баришівського районного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , третя особа: Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Баришівського районного суду від 01 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху і зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , третя особа: Головне управління Національної гвардії України про встановлення факту, що має юридичне значення - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не було надано належних доказів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 ,який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 22 січня 2015 року по 29 липня 2022 року.

Не погодилася із зазначеним судовим рішенням заявник, представником подано апеляційну скаргу, так як вважають, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Представник заявника вказує, що у постанові Пленуму Верховного Суду №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме в п.5 зазначено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, зясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не було зазначено, яких заходів ними було вжито для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що в березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 на утриманні військовослужбовця ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 22 січня 2015 року по 29 липня 2022 року, для отримання одноразової державної грошової допомоги.

Ухвалою Баришівського районного суду від 01 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 було залишено без руху і зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та надано заявнику строк для усунення недоліків.

Підставами для залишення позовної заяви без руху зокрема слугувало те, що ОСОБА_1 до заяви не було додано доказів її перебування на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру).

31 травня 2024 року представником заявника була надіслана заява про усунення недоліків, до якої було додано документи, а саме: довідка про доходи заявника за січень 2007 року, виклики, лікарські призначення.

Підставами повернення заяви заявнику було те, що довідка про доходи заявника за січень 2007 року, виклики, лікарські призначення не спростовують факт перебування заявника на утриманні ОСОБА_2 . Лікарські призначення, що містяться в матеріалах справи, додані без відповідних чеків в підтвердження витрат на лікування ОСОБА_1 .

Таким чином, заявником не було надано належних доказів, які б підтверджували перебування її на утриманні ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 22 січня 2015 року по 29 липня 2022 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.ст. 185-187 ЦПК України визначено, що суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Частиною 1, 2 ст. 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У заяві про повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ст. 318 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Виходячи з положень ст.228 ЦПК України, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджує в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються. З урахуванням змісту спірних правовідносин, обставин справи та зібраних у справі доказів суд під час розгляду справи по суті може змінити порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, про що зазначається у протоколі судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що в заяві, поданій 27 березня 2024 року був зазначений перелік доказів і виходячи із заяви про усунення недоліків позивач вважає наданий ним обсяг доказів достатнім.

Чинне процесуальне законодавство передбачає лише зазначення у заяві, поданої в порядку окремого провадження переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Чинним процесуальним законодавством встановлено вимоги, за умови дотримання яких докази є належними та допустимими, при цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, на стадії відкриття провадження у справі, суд має перевірити додержання заявником вимоги процесуального закону щодо їх зазначення та долучення до заяви, до матеріалів, тобто належності оформлення заяви відповідно до вимог ЦПК України. Дослідження доказів у справі та надані заявником обгрунтування заявлених вимог здійснюється на стадії розгляду справи.

За таких обставин, вимога суду першої інстанції про необхідність надати докази перебування заявника на утриманні померлого та докази того, що матеріальна допомога була для заявника основним джерелом засобів для існування, які зазначені в ухвалі суду від 14 травня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, не відповідає вимогам процесуального закону.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, наведені в ухвалі про повернення заяви про ненадання заявником належних доказів у справі, здійснені судом передчасно, що є порушенням норм процесуального права.

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 13 червня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук