Провадження №2/523/2446/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кузів Р.В., з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 250 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 12.07.2023 року - 9 142 150 грн. 00 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивований тим, що 2022 році ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в позику грошові кошти у сумі 250 000 доларів США. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 повинен був використати для створення комп`ютерної програми, з метою її подальшої реалізації та повернення суми боргу. Отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_2 підтвердив розпискою, яку передав ОСОБА_1 . Однак, станом на 12.07.2023 року ОСОБА_2 позичені грошові кошти ОСОБА_1 не повернув, комп`ютерну програму не створив і навіть не намагався створити.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 позику від ОСОБА_1 отримав під надуманими обставинами, станом на 12.07.2023 року сума боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 250 000 доларів США, що відповідно курсу НБУ дорівнює 9 142 150 грн. 00 коп., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В матеріалах справи наявна заява по суті справи представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Черана Р.М., в якій останній просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є безпідставним. Так, представник відповідача зазначає, що договір позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладався. Із тексту наданої до суду розписки взагалі не зрозуміло, з ким саме відповідач нібито уклав договір позики, та кому саме він повинен повернути кошти. Тобто, не виконані суттєві умови даної категорії договорів, а саме відсутня сторона за договором- позикодавець. 3 вказаного тексту розписки взагалі не зрозуміло хто саме та від кого отримував грошові кошти, як саме були отримані грошові кошти. Позивачем на надано суду жодного доказу того, що відповідач не зробив програмне забезпечення, яке надає можливість генерувати рекламні пости. Представник вказав, що структура, побудова та сам зміст тексту наданої суду розписки, вказує на те, що вона була написана відповідачем під впливом примусу та тиску. ( а.с.81-83).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гаспарянц Д.М. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Черан Р.М. просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, вислухавши учасників процесу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 22 травня 2023 року власноручно написав розписку :

« Я, ОСОБА_3 , 05 вересня 2000. Отримав грошові кошти з 10.12.2022 року по 26.05.2023 року в загальній сумі 250 000 $. Грошові кошти шляхом перерахування біткоїнів. За отримані кошти повинен був получити та зробити програмне забезпечення, яке надає можливість генерувати рекламні пости. У випадку невиконання завдання забов`язуюсь у вигляді компенсації свій особистий транспортний засіб, а саме автомобіль марки БМВ Х6, «ВН 2428 , НОМЕР_1 ».Забов`язання повинен виконати до 26.06.2023 року.» ( а.с.10)

Відповідачу направлялася вимога про повернення коштів ( а.с.16-18).

В судовому засіданні встановлено, що сторони визнали факт написання відповідачем 22 травня 2023 року розписки, оригінал якої знаходиться у позивача.

Згідно ст. 526 ЦКУкраїни зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом.

Нормою статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 611 ЦКУкраїни у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ст. 626 ЦК України).

За змістом ст. 627 ЦКУкраїни відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Так, боргова розписка є документом, що підтверджує боргове зобов`язання за договором позики. В ній повинні міститися умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Суди при прийнятті рішень зобов`язані виявляти справжню правову природу правовідносин між сторонами, незважаючи на найменування документа та приймати обґрунтовані рішення. Розкриття справжньої правової природи може відбуватися за різними аспектами того чи іншого явища. У справах щодо боргової розписки це стосується, насамперед виявлення суті відносин між сторонами, який насправді договір був укладений, з приводу чого і була видана спірна розписка.

Відповідно до частин першої, третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін.

Предметом договору у даному випадку являється створення комп`ютерної програми. Істотними умовами є предмет, строк та ціна, вони дотримані сторонами.

Частинами 2-4 статті 849 цього ж кодексу передбачено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що поручив відповідачу створити комп`ютерну програму. Відповідач погодився. Оригінал розписки оглянуто у судовому засіданні.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, сторона відповідача посилається, на те, що позивачем не надано суду жодного доказу того, що відповідач не зробив програмне забезпечення, яке надає можливість генерувати рекламні пости та вказана розписка написана під тиском.

Положеннями частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Відповідне положення містяться у постанові ВП ВС від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 .

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом вставлено, що взяте відповідачем зобов`язання витікає із договору підряду-створення комп`ютерної програми. Звернення позивача до суду з вказаним позовом фактично свідчить про відмову від договору підряду.

Докази виготовлення комп`ютерної програми в матеріалах справи відсутні, як і докази повернення відповідачем отриманих від позивача грошових коштів чи перерахування біткоїнів. Доказів тиску на відповідача зі сторони позивача під час написання розписки суду не представлено. Отже, у позивача відповідно до ст. 849 ЦПК України виникло право відмовитися від договору підряду та вимагати від відповідача повернення грошових коштів зокрема, у порядку, передбаченому ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про стягнення грошових коштів у розмірі 250 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 12.07.2023 року - 9 142 150 грн. 00 коп., внаслідок невиконання обов`язку за договором підряду, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.5, 6, 10, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів- задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання : АДРЕСА_2 ) грошові кошти у розмірі 250 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 12.07.2023 року - 9 142 150 грн. 00 коп. та 13 956,80 грн. судового збору .

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 01.05.2024 року.

Суддя: