Справа № 761/1014/24
Провадження № 2/761/5061/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2024 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 18 172,49 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

09.04.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Керуюча компанія «Статус» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг, згідно якого позивач зобов`язався надавати відповідні комунальні послуги в обсягах та на умовах передбачених договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані комунальні послуги.

Як зазначає позивач, ним надаються послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою.

Проте, відповідач не виконує належним чином власних зобов`язань по сплати за отримані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.02.2023 року по 28.12.2023 року утворилась заборгованість в сумі 18 172,49 грн.

За вказаних обставин, для захисту порушеного права, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином. 09.04.2024 року до суду надійшла заява, в якій відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутності сторін.

Суд вивчивши матеріали справи, врахувавши заяву відповідача, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, за наступних підстав.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

09.04.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Керуюча компанія «Статус» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, комунальних та додаткових послуг.

Згідно п. 2.1, 2.2, 2.3 вказаного договору, предметом цього договору є надання виконавцем, а споживачем своєчасна оплата наступних послуг:

-послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

-послуг з централізованого постачання і водовідведення холодної та гарячої води, послуг з централізованого опалення, компенсація вартості спожитої електроенергії;

-забезпечення утримання служби адміністраторів (консьєржів) в будинку та/або контрольно-пропускних постів до будинку, контрольно-пропускних пунктів в`їзду на територію, патрульної служби в будинку і на території, інші додаткові послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яі не увійшли до тарифу, у зв`язку із домовленістю сторін про отримання споживачем послуг, що не враховані у структурі, періодичності та строках надання послуг, затверджених органами місцевого самоврядування.

Згідно п. 3.1 вказаного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі рахунку виставленого виконавцем за тарифами до 20-го числа і не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим, за тарифами після 20-го числа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов договору надавав послуги. Відповідач вказун обставину не спростувала.

Позивач при зверненні до суду з позовом зазначала, що відповідач не виконувала умови договору та не сплатила за отримані житлово-комунальні послуги внаслідок чого згідно із розрахунком заборгованості доданим позивачем до позовної заяви, розмір заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2023 року по 28.12.2023 року становить 18 172,49 грн.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідач не сплачувала за надані послуги, а також враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.02.2023 року по 28.12.2023 року у розмірі 18 172,49 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. необхідно зазначити наступне.

У відповідності до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «Керуюча компанія «Статус» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію Договору №15/4 про надання правової допомоги від 10.02.2023 року; копію додаткової угоди №1 до Договору №15/4 про надання правової допомоги від 01.12.2023 року; копію платіжної інструкції №32 від 09.04.2024 року на суму 5 000,00 грн.

Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, у зв`язку з чим суд вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Керуюча компанія «Статус» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України та враховуючи заяву відповідача про визнання позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, а 50 відсотків судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 322, 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 353-354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» (, адреса: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» заборгованість за спожиті послуги за період з 01.02.2023 року по 28.12.2023 року в розмірі 18 172 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят дві) гривни 49 копійок, судовий збір в розмірі 1 342,00 грн. та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Статус» (, адреса: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме в сумі 1 342 (одна тисяча триста сорок дві) гривни 00 копійок, сплаченого за платіжною інструкцією №1491 від 27.12.2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула