ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2862/23 Номер провадження 22-ц/814/3286/24Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І.І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Ванда А.М.,

з участю представника ТОВ «Полтаваенергозбут» - адвоката Жалій Л.В., заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»

на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2024 року, постановлену суддею Омельченко І.І.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу,

в с т а н о в и в:

11.07.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, у якій просить здійснити поворот виконання судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.12.2023 у справі №532/2862/23, стягнувши з ТОВ «Полтаваенергозбут» на його користь грошові кошти у сумі 7 746,91 грн.

В обґрунтування підстав заяви зазначає, що 29.12.2023 Кобеляцьким районним судом Полтавської області видано судовий наказ, яким стягнуто з нього, ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Полтаваенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період із 01.08.2023 по 01.12.2023 у сумі 6 319,70 грн. та судовий збір у розмірі 268,40 грн.

У подальшому, ухвалою суду від 25.03.2024 судовий наказ скасовано, а 03.05.5024 з належного йому банківського рахунку, відкритому у АТ «Ощадбанк» на підставі постанови приватного виконавця від 24.04.2024 ВП №74724106 знято грошові кошти у загальному розмірі 7 746,91 грн., отримувачем яких є ТОВ «Полтаваенергозбут».

Із підстав викладеного, враховуючи скасування судового наказу у межах примусового виконання якого здійснено стягнення грошових коштів у розмірі 7 746,91 грн., вважає наявними підстави для застосування положень статті 444 ЦПК України.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18.07.2024 заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу - задоволено частково.

Допущено поворот виконання судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.12.2023 у справі №532/2862/23 (провадження №2-н/532/368/2023).

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» на користь ОСОБА_1 грошові кошти одержані за судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2023 року у справі №532/2862/23 (провадження №2-н/532/368/2023) у загальному розмірі 6 588,10 грн., із яких: 6 319,70 грн. - заборгованість за спожиту електричну енергію за період із 01.08.2023 по 01.12.2023 та 268,40 грн. - витрати зі сплати судового збору. В іншій частині відмовлено.

При постановленні ухвали районний суд керувався положеннями статті 444 ЦПК України, дійшовши висновку, що скасованим судовим наказом витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця у загальному розмірі 1 158,81 грн. не присуджувалися, а тому до стягнення підлягає підлягаютьвиключно грошові кошти, стягнуті в рахунок заборгованості за спожитку електроенергію та зі сплати судового збору.

ТОВ «Полтаваенергозбут» оскаржило ухвалу районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права,просить ухвалу скасувати, та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу відмовити.

Зазначає, що передумовою застосування положень статті 444 ЦПК України є отримання позивачем від відповідача в порядку виконання рішення майна чи грошей. Натомість, на запит товариства приватним виконавцем Лавріненко Я.В. надано відомості, що в межах виконавчого провадження №74724106 будь-яких стягнень з ОСОБА_1 не здійснювалося.

Наголошує, що надані заявником докази, зокрема, виписка з рахунку, довідка з АТ «Ощадбанк» від 11.06.2024 не містять відомостей про здійснення транзакцій по постанові про арешт коштів боржника від 24.04.2024, а, отже, не доводить стягнення з заявника суми боргу. Натомість, проведені банком дві транзакції 03.05.2024 направлені на погашення арештованої суми 7,89 грн. та 7 738,93 грн. не містять у призначенні платежу відомостей про отримувача цих коштів, номер виконавчого провадження, за що ці кошти списано і ким, що не може бути доказом про те, що позивач або приватний виконавець отримали їх.

22.08.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання ТОВ «Полтаваенергозбут» про приєднання доказу - листа АТ «Ощадбанк» від 07.08.2024.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 23.08.2024.

06.09.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив заявника на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Наголошує, що не приймав прямої чи опосередкованої участі у переведенні коштів на погашення арештованої заборгованості 03.05.2024, які були списані з його рахунку автоматично у момент надходження на його картковий рахунок пенсійний виплат. Тому жодного відношення до формулювання призначення платежу він не мав, а сума списаних коштів відповідає сумі, визначеній у постанові про арешт коштів боржника від 24.04.2024.

Зазначає, що для застосування положень статті 444 ЦПК України належним доказом є саме виписка з карткового рахунку, а не супровідний лист банку, у якому надається інформація щодо вчинення дій на підставі постанови приватного виконавця.

У суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Полтаваенергозбут» доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.

Заявник проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити без змін оскаржувану ухвалу, як законну та обґрунтовану.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріали справи, що постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. від 24.04.2024 ВП №74724106 щодо примусового виконання судового наказу №532/2862/23, виданого 22.02.2024 Кобеляцьким районним судом Полтавської області, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів /електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях зі спеціальним режимом використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної суми винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 7746,91 грн./а.с.5/

11.06.2024 АТ «Ощадбанк» листом №18 повідомило ОСОБА_1 , що на його поточні (карткові) рахунки накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника від 24.04.2024, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. за ВП №74724106. Постанови про зняття арешту до банку не надходило. Отримувачем коштів згідно вказаної постанови про арешт коштів являється Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», Полтавська область, м.Полтава, вул.Панянки,65Б./а.с.4/

Додатком до листа АТ «Ощадбанк» є виписка по рахунку, якою підтверджено транзакцію по рахунку 03/05/2024 00.00: кошти направлені на погашення арештованої суми 7738,93 грн./а.с.6-7/

Частково задовольняючи заяву та допускаючи поворот виконання судового наказу, районний суд виходив із того, що судовий наказ, який став підставою для проведення виконавчих дій, скасовано, а тому за правилами статті 444 ЦПК України наявними є підстави для повороту його виконання в частині стягнутих сум на загальну суму 6588,10 гривень. Оскільки скасованим судовим наказом витрати виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця до стягнення не присуджувались, відсутні правові підстави для їх стягнення.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, не погоджується з таких підстав.

Стаття 444 ЦПК України регламентує вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови. Відповідно до п.4 ч.1, ч.9 ст.444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, зокрема, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо питання поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частини першої-третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2011 №13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав уразі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

У справі, що переглядається матеріалами справи підтверджено, що судовий наказ, який став підставою для проведення виконавчих дій, скасовано, проте наведене не обумовлює застосування положень статті 444 ЦПК України, оскільки постановою приватного виконавця від 24.04.2024 ВП №74724106 накладено арешт на банківський рахунок ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної суми винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 7746,91 грн. Між тим, фактичного списання цих коштів за ВП №74724106 не відбулось, а тому відновлення порушеного права має вирішуватися шляхом зняття арешту з коштів боржника.

При цьому апеляційний суд враховує, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. від 25.07.2024 ВП №74724106 виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №532/2862/23 закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження»; припинено чинність арешту майна (коштів) боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Проте, фактично така постанова не направлена приватним виконавцем до виконання, що мало наслідком порушення майнових прав боржника на вільне розпорядження належними йому коштами та за правилами статті 385 ЦПК України є підставою для винесення відносно приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лавріненко Я.В. окремої ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала районного суду скасуванню, із постановленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376 п.п.3,4, ст.ст.381-384, 389-391,444 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут»- задовольнити.

Ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.09.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак