Справа № 476/321/23
Провадження № 2/476/16/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2024 року с.м.т.Єланець

Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Чернякової Н.В.

за участю секретаря Козаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду с.м.т. Єланець цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2023 року представник АТ КБ "Приват Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.03.2013 року відповідач звернувся до АТ КБ "Приват Банк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н. При підписанні вказаної анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Також своїм підписом у заяві відповідач підтвердив ознайомлення з вказаними Умовами та правилами. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було видано кредитну картку, відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, який встановлено довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшено до 39000 грн.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами в межах кредитного ліміту, однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 20.02.2023 року виникла заборгованість у розмірі 43517,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 35177,64 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 35177,64 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8339,85 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 0,00 грн., нарахована пеня 0,00 грн., нарахована комісія 0,00 грн.

Посилаючись на вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача 43517,49 грн. заборгованості та 2684 грн. витрат у вигляді судового збору.

Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 11.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Представник позивача у судові засідання не з`явився, до суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник у судові засідання не з`явилися, до суду направили письмові пояснення, у яких заперечили проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважають, що надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 22.03.2013 року шляхом підписання анкети-заяви, оскільки, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими редакціями вищевказаних документів відповідач ознайомився та погодився з ними. Тому стягнення розрахованих на підставі вказаних документів процентів за порушення грошового зобов`язання є безпідставним. Крім того, проаналізувавши розрахунок заборгованості, складений позивачем, та виписку з карткового рахунку відповідача, представник відповідача прийшла, до висновку, що заборгованість за тілом кредиту у відповідача відсутня, так як, відповідач виконував належним чином свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів, сплачуючи щомісячні платежі, однак сплачені відповідачем кошти розподілялися Банком на погашення процентів та інших платежів, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, хоча фактично таким є.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи представника позивача, відповідача та його представника.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 22.03.2013 року відповідач звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а. с.15).

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а. с. 15).

Анкета-заява (а. с. 15) містить лише анкетні дані позичальника, при цьому в ній взагалі відсутні дані про видачу кредитної картки, строк її дії, даних про розмір відсоткової ставки, розмір та порядок нарахування штрафів.

До матеріалів позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 20), Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 21-45), у яких відсутній підпис позичальника.

Також в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту (а. с. 16-19), у якому на останній сторінці наявна інформація про підпис споживача ОСОБА_1 , вчинений 24.05.2021 року за допомогою електронного ідентифікатора. Між тим, відомостей про те стосовно якого типу картки чи рахунку відповідача він стосується у вказаному документі не зазначено.

22.03.2013 року відповідачу було відкрито кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 зі строком дії до 12/16, 28.10.2013 року відкрито кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_2 зі строком дії до 07/17, 13.02.2020 року відкрито кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_3 зі строком дії до 12/23, 14.01.2021 року відкрито кредитну картку «Універсальна GOLD» за № НОМЕР_4 зі строком дії до 09/24 (а. с. 13).

З 10.11.2014 року Банком встановлено кредитний ліміт на карту відповідача у сумі 938,97 грн., який у подальшому неодноразово змінювався (а.с.14).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується та підтверджується випискою за договором (а. с. 57-68), яка має статус первинного документу відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5.

Згідно наданої виписки відповідач активно користувався кредитними коштами: отримував гроші готівкою у банкоматах, поповнював картковий рахунок, розраховувався за товари та ін.

Також позивачем надано розрахунок заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Згідно з вказаним розрахунком, заборгованість відповідача станом на 20.02.2023 року становить 43517,49 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 35177,64 грн., в тому числі заборгованість за поточним тілом кредиту 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 35177,64 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками 8339,85 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України 0,00 грн., нарахована пеня 0,00 грн., нарахована комісія 0,00 грн. (а. с. 5-12).

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що він виконаний у формі таблиці із зазначенням відповідних граф, при цьому, він також не містить інформації про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору та про призначення витрат відповідача.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Між тим, у анкеті-заяві позичальника від 22.03.2013 року (а. с. 15) процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, також не вказано дані про тип кредитної карти, строк її дії, даних про розмір та порядок нарахування штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором Банк посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правил надання банківських послуг. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Умови і правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 22.03.2013 року шляхом підписання заяви-анкети.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17-ц.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Також суд не може взяти до уваги Паспорт споживчого кредиту (а. с. 16-19), у якому на останній сторінці наявна інформація про підпис споживача ОСОБА_1 , вчинений 24.05.2021 року за допомогою електронного ідентифікатора. Оскільки, у вказаному документі відсутня інформація стосовно того якого типу картки чи рахунку відповідача він стосується, а тому суд не може стверджувати що умови кредитування, визначені у даному документі, відносяться саме до даного зобов`язання відповідача.

В матеріалах справи міститься виписка за рахунком відповідача (а. с. 57-68), з якої вбачаються операції за карткою, здійснені відповідачем, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів та ін., а також операції Банку по перерахунку повернутих відповідачем коштів, у першу чергу, у рахунок погашення відсотків за кредитним договором та інших штрафних санкцій.

За приписами п.п.3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Відповідно до розрахунків представника відповідача, здійснених на підставі виписки за договором №б/н від 22.03.2013 року, позичальником повернуто фактично використані кошти у повному обсязі, адже за період з 22.03.2013 року по 20.02.2023 року відповідач використав 83863,08 грн. тоді, як на погашення заборгованості ним внесено 91737,74 грн. Частина внесених відповідачем коштів зарахована Банком у рахунок погашення відсотків та інших штрафних санкцій. Оскільки, відсотки та інші штрафні санкції анкетою-заявою позичальника не передбачені, а Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не є складовою кредитного договору, то вся сума внесених відповідачем коштів має бути зарахована у рахунок погашення тіла кредиту. Тобто у відповідача наявна переплата за вказаним зобов`язанням у розмірі 7874,66 грн. (а. с. 135-141, 163-168).

Представник позивача заперечень щодо наданого представником відповідача розрахунку суду не надав.

За вказаного, суд приходить до висновку, що позивачем хибно розрахована заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом за рахунок його штучного збільшення через включення нарахованих відсотків за користування кредитом, в той час як використані кошти повернуті позичальником в повному обсязі.

Враховуючи те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача і не розцінюються судом як частина кредитного договору, укладеного сторонами 22.03.2013 року шляхом підписання заяви-анкети, а також, що заборгованість за тілом кредиту виникла за рахунок списання позивачем відсотків, які в установленому порядку узгоджені сторонами кредитного договору не були, суд приходить до переконання, що у відповідача відсутня заборгованість перед Банком і навпаки наявна переплата, тому в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено 26.04.2024 року.

Суддя Н.В.Чернякова