Справа № 496/4097/24
Провадження № 2/496/2220/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Рябової А.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до

відповідача 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

відповідача 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 ,

вимоги позивача: про встановлення факту володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, в підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності,

відповідачі повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, в підготовче судове засідання не з`явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

1. 20 червня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі відповідач 2), з вимогою про встановлення факту володіння на праві приватної власності гаражем та визнання права власності у порядку спадкування за законом на гараж.

2. Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , гараж № 4/9. Позивач, як син спадкодавця, з метою оформлення спадщини, звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою, але йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності за спадкодавцем на гараж, який був побудований в 1990 році. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

3. Відповідачі відзив на позов не надали.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. В прохальній частині позовної заяви, позивач виклав клопотання про витребування доказів. (а.с. 3)

5. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. (а.с. 73)

6. Відповідач 1 у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. (а.с. 75)

7. Відповідач 2 у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала а в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. (а.с. 74)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

8. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024 року, цивільну справу № 496/4097/20, передано на розгляд головуючій судді Біляївського районного суду Одеської області Портній О.П. (а.с. 19)

9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Портної О.П. від 15.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Окрім цього відповідачам було надано строк для надання відзиву. (а.с. 20-21)

10. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

11. Судом ухвалено рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні з наступних підстав.

12. Так, за змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу.

13. Так, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

14. Враховуючи, що від позивачки та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також у зв`язку з тим, що позивачка підтримує позовні вимоги, а відповідач позов визнав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомленої позивачки та належним чином повідомленого відповідача, на підставі наявних у суду матеріалів та керуючись ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд може ухвалити рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

15. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

16. Судом встановлено, що згідно з копією Протоколу № 7 засідання виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області від 21.07.1989 року, ОСОБА_5 виділено земельну ділянку під будівництво гаражу вздовж межі відведення земель між будинком і гаражем обл. вет. лабораторії. Розмір І-ї секції 3,5м х 6м, площа всередині 18. (а.с. 11-12)

17. Рішенням виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області № 101 від 24.10.2019 року, гаражу ОСОБА_6 присвоєно адресу АДРЕСА_3 , гараж № 4/9. (а.с. 13)

18. 14.05.2018 року ПП «ОДЕСЬКЕ БТІ» на замовлення ОСОБА_4 був виготовлений Технічний паспорт на гараж № НОМЕР_4 по АДРЕСА_3 . (а.с. 16-17)

19. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 29.11.2020 року, а/з № 12305. (а.с. 9)

20. Листом № 2456/02-14 від 18.10.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено право на звернення до суду. (а.с. 10)

21. З матеріалів копії спадкової справи № 297/2021, відкритої щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , вбачається, що спадкоємцями за заповітом останнього є: ОСОБА_7 , яка відмовилася від спадщини на користь ОСОБА_2 ; онук - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_1 . (а.с. 29-72)

22. Спадкоємицею за законом, обов`язковою спадкоємицею за ст. 1241 ЦК України та дружиною спадкодавця в розумінні ст.ст. 57, 60 СК України є ОСОБА_3 , яка подала заяви про відмову від спадщини та заяву про відмову в отриманні Свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя.

23. З копії заповіту, посвідченого 15.11.2019 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1801, від імені ОСОБА_4 , вбачається, що останній квартиру під АДРЕСА_4 заповів ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному, в 1/3 частку у праві власності на квартиру під АДРЕСА_5 заповів ОСОБА_1 (а.с. 53)

24. Інших розпоряджень щодо свого майна, відповідно до копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 64647339 від 11.05.2021 року, спадкодавцем не зроблено. (а.с. 37)

25. Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 04.03.1973 року районним бюро ст. Луганський Ворошиловградської області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . (а.с. 46)

26. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 24.05.2024 року батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . (а.с. 66-67)

27. Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 24.05.2024 року батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , 1948 року народження. (а.с. 63)

V. Оцінка Суду.

28. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

29. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

30. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України).

31. Статтею 86 ЦК УРСР на той час було визначено, що право власності- це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

32. Згідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року за № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон № 1952-IV) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

33. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

34. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція Держплану УРСР і Міністерства юстиції УРСР від 29 липня 1959 року «Про порядок реєстрації домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP» (втратила чинність на підставі наступної Інструкції).

35. Проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

36. Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло в 1990 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації.

37. Наразі питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 80 якої державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених ст. 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

38. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

39. Зазначене узгоджується з ДБН A3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», який наводить порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, та п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.03.2013 року № 95.

40. В зазначеному ДБН A3.1-3-94 та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року № 12/5-126, роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05.08.1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями- державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

41. За п. 3.1. зазначеного порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

42. Отже, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

43. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.06.2016 року № 8.4-35/18/1).

44. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року № 19-32/319).

45. За вказаних обставин позовні вимоги в частині встановлення факту володіння на праві приватної власності ОСОБА_4 гаражем під АДРЕСА_6 , підлягають до задоволення.

46. Також, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб.

47. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

48. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

49. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

50. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

51. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

52. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України.

53. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

54. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України).

55. Об`єктами права власності є будь-які речі (майно).

56. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ЦК України).

57. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

58. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

59. Пунктом 1 ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

60. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовочльняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

61. Також, у даному Листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

62. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

63. Також, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

64. Відповідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

65. Разом з тим ч. 1 ст. 1266 ЦК України закріплено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

66. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

67. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

68. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, зокрема визнання позову з боку відповідачів яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб (ч. 4 ст. 206 ЦПК України), а також ступінь споріднення та відсутність заяви родича ближчого ступеня споріднення про відмову від спадщини за законом на користь онука, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , в нотаріальному порядку позивач не може оформити спадщину, тому позов необхідно задовольнити в повному обсязі та встановити факт володіння спадкодавцем гаражу шляхом його побудови, а також визнати за позивачем право власності на гараж в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , якому належало спірне майно на праві власності.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

69. Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

70. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.

71. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

72. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідачів.

73. В той же час, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

74. В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 звільнено від сплати судового збору (особа з інвалідністю ІІ-ї групи), частина судового збору, яка підлягала стягненню з неї компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

75. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою, судовий збір стягується у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

76. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет», з 01.01.2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 3028,00 гривень.

77. Ціна позову в даній справі складає 16461,00 гривень, 1% від якої менший (164,61 гривні) ніж мінімальний розмір судового збору (1211,20 гривень) згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1265, 1266, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

2. Встановити факт володіння на праві приватної власності померлою ОСОБА_4 гаражу під АДРЕСА_6 .

3. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на гараж під АДРЕСА_6 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави 605,60, гривень судового збору.

5. Частину судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

6. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

7. Повний текст рішення складено 02 вересня 2024 року.

Суддя О.П. Портна