ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року

м. Харків

справа № 630/563/23

провадження № 22-ц/818/2767/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

особа дії якої оскаржуються державний виконавець Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазій Сергій Андрійович, начальник Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанська Ольга Михайлівна,

особа дії якої оскаржуються - Холодногірсько- Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дій та бездіяльність державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазія Сергія Андрійовича, начальника Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанської Ольги Михайлівни, боржник ОСОБА_2 , -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 21 травня 2024 року, постановлене суддею Зінченко О.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірними рішення, дії та бездіяльність начальника Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанської О.М. у ВП № 73343607; визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пересічанської О.М. про результат перевірки законності виконавчого провадження з примусового виконання від 15.01.2024 року у ВП № 73343607; визнати неправомірними рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазія С.А. у ВП № 73343607; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазія С.А. про закінчення виконавчого провадження від 23.11.2023 року у ВП № 73343607; зобов`язати Харківський ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити заходів за примусового виконання виконавчого листа № 630/563/23 виданого 14.11.2023 року Люботинським міським судом Харківської області стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача за місцем його роботи (служби), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ОСОБА_4 , з урахуванням вже стягнутої суми 3344, 50 грн; за результатом розгляду скарги постановити окрему ухвалу.

Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 21 травня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не в повному обсязі встановлені обставини справи. суд не звернув уваги на те, що державний виконавець неправомірно обмежив розмір стягнення, визначивши його у відповідному розмірі, а також не вчинив всіх необхідних дій. Наголошує, що підстав для закриття виконавчого провадження не було.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що згідно із положенням Сімейного кодексу України, а також ст. 430 ЦПК України, які передбачають негайне виконання в межах суми платежу за один місяць рішення суду саме про стягнення аліментів, а не збільшення їх розміру. Наявність в самому рішенні від 31.10.2023 двох положень щодо його виконання, які суперечать одне одному, а саме виконання з дня набрання даним рішенням законної сили, а також негайне виконання в межах суми платежу за один місяць, враховуючи виправлення описки шляхом виключення з резолютивної частини рішення посилання про його негайне виконання, в зв`язку з чим рішення Люботинського міського суду Харківської області від 31.10.2023 підлягало виконанню після набрання ним законної сили. Крім того рішення державного виконавця, які є предметом оскарження вже скасовані в адміністративному порядку. Тому суд дійшов висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 31.10.2023 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено. Збільшено розмір аліментів, визначених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовим наказом № 630/413/18 від 09.08.2018, виданим Люботинським міським судом Харківської області. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів за судовим наказом № 630/413/18 від 09.08.2018, виданим Люботинським міським судом Харківської області.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць звернуто до негайного виконання.

Люботинським міським судом Харківської області 31.10.2023 за заявою позивача було видано виконавчій лист.

Постановою державного виконавця Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ІІазія С.А. від 16.11.2023 відкрито виконавче провадження ВП 73343607 за заявою стягувача та виконавчого документа - виконавчого листа № 630/563/23 від 14 листопада 2023 року.

23.11.2023 Харківським відділом ДВС перераховано ОСОБА_1 в межах вказаного виконавчого провадження аліменти у розмірі 3344,50 грн та цього ж дня виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в зв`язку з фактичним повним виконанням.

15.01.2024 начальником Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанською О.М. у порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень здійснено перевірку законності виконавчого провадження № 73343607 та винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження. В ході перевірки встановлено порушення державним виконавцем положень ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця від 16.11.2023 про відкриття виконавчого провадження, від 21.11.2023 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, від 21.11.2023 про зміну реквізитів ВД, від 21.11.2023 про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, від 23.11.2023 про закінчення виконавчого провадження скасовано. Зобов`язано державного виконавця Пазія С.А. вжити заходів щодо приведення виконавчого провадження у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця Пазія С.А. від 15.01.2024 виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання, керуючись п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом встановлено, що постановою в.о. начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бойченком В.В. проведено перевірку законності виконавчого провадження № 73343607, за результатом якої складено постанову від 03.04.2024.

Згідно даної постанови визнано дії державного виконавця Пазія С.А. такими, що вчинені з порушенням вимог п. 6 ч. 4 ст. 4, ч. 1, 2 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Визнано бездіяльність державного виконавця Пазія С.А. такою, що вчинена з порушенням вимог ч. 2 ст. 18, п. 3 ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 1 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5. Доручено начальнику Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пересічанській О.М. скасувати повідомлення державного виконавця Пазія С.А, від 15.01.2024 про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання та зобов`язати державного виконавця вжити заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Разом із тим, ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 26.01.2024 виправлено описку в рішенні суду від 31.10.2023 року у справі № 630/563/23, виключивши з резолютивної частини шостий абзац щодо допущення рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08.08.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 26.01.2024 року скасовано.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 наголошувала на тому, що виконавче провадження ВП 73343607 було закінчено незаконно. Як слідує із постанови державного виконавця Пазія С.А. Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області від 23 листопада 2023 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Також виконавець неправомірно обмежив розмір стягнення з частини від доходу до 3344,50 грн.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Закриваючі виконавче провадження, державний виконавець вважав, що оскільки рішення не набрало законної сили, тому виконанню підлягає лише частина щодо негайного виконання в частині платежу за місяць, яке було виконано.

Щодо доводів скарги про те, що державний виконавець Пазій С.А., протиправно обмежив стягнення з боржника ОСОБА_5 від фактичного розміру 1/4 частки від доходу боржника сумою 3344,50 гривень, самостійно розрахувавши боржнику розмір виплати як особі, яка не має постійного доходу і не працює, безпідставно застосувавши ст. 195 СК України, у той час, як боржник ОСОБА_6 має постійне місце роботи (служби) та постійно отримує дохід у військової частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), про що свідчить письмова відповідь від Пенсійного фонду України.

Як убачається зі змісту виконавчого листа, що видано в частині негайного виконання рішення суду щодо стягнення платежу за один місяць, в ньому відсутні дані про місце роботи боржника.

При цьому зазначене судове рішення в цій частині підлягало негайному виконанню, тобто виконання обмежено стислими строками.

Доказів наявності у виконавця інформації про місце роботи (служби) боржника станом на час виконання рішення в частині, що підлягала негайному виконанню, матеріали справи не містять.

Таким чином виконавець ОСОБА_7 діяв у межах виданого виконавчого листа, який підлягав негайному виконанню в частині платежу за один місяць та у відповідності до вимог ст. 195 СК України.

Проте у разі встановлення джерела і розміру доходу боржника недоплачені суми мають бути перераховані і включені до розрахунку заборгованості.

Висновки суду першої інстанції про те, що рішення суду, за яким видано виконавчий лист взагалі не підлягало негайному виконанню в певній частині, є помилковими.

Тому ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись статтями 367,368,369,376,381,382,383,384, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 21 травня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина

Повний тест постанови виготовлено 19. 09. 2024