КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/747/19 Головуючий у 1 інстанції: Гальонкіна Ю.С.
Провадження №22-ц/824/5973/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
02 травня 2024 року м. Київ
Судді цивільної палати Київського апеляційного суду Гаращенка Д.Р. по постанові Київського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року у справі №753/747/19, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.01.2014 відповідач - ОСОБА_1 , отримав у позивача кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, шо відповідає строку дії картки.
Вказує, що позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 04 листопада 2018 загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 43 181,93 грн., яка складається із заборгованість за кредитом у сумі 13 94,51 грн, процентів за користування кредитом у сумі 38 354,95 грн.; пені та комісії у сумі 900,00 грн.; штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 2032,47 грн. (процентна складова).
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 43 181 грн. 93 коп. та судові витрати в сумі 1 921 гривню, а всього 45 102 гривні 93 копійки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву й отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, умови договору порушив, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 23 серпня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 лютого 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про згоду позивача з правилами/умовами та тарифами, а тому неустойка, комісії не можуть нараховуватися по карткових кредитах, якщо правила кредитування, де зазначені вказані складові зобов`язання, не підписувалися позичальником.

Зазначає, що матеріали справи містять правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а відтак мають значення для визначення боргу (тіла кредиту) лише грошові кошти, що отримувалися та грошові кошти, що поверталися, а саме їх різниця.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року залишено без змін.

Колегія суддів погодилась з висновками суду першої інстанції про те, що доводи відповідача на спростовання позовних вимог не заслуговують на увагу.

Вказавши, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростували.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України судове рішення ухвалюється простою більшістю голосів суддів, що входять до складу суду.

Якщо рішення ухвалюється в нарадчій кімнаті, відповідні питання вирішуються за результатами наради суддів шляхом голосування, від якого не має права утримуватися ніхто з суддів. Головуючий голосує останнім. У разі ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті його підписують усі судді.

Кожен суддя з колегії суддів має право викласти письмово окрему думку, яка не оголошується в судовому засіданні, а приєднується до матеріалів провадження і є відкритою для ознайомлення.

Вважаю помилковим висновок колегії суддів щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, так і тлумачення приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 31.01.2014 був укладений кредитний договір б/н відповідно до «Умов та Правил надання банківських послуг», «Тарифів» шляхом підписанням позичальником Заяви, Анкети-Заяви, підтвердивши ознайомлення з умовами кредитування (публічна пропозиція), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою (відсотків) річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів.

Згідно розрахунком заборгованості, наданого АТ КБ «Приватбанк», станом на 04.11.2018 становить 43 181,93 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 1 394,51 грн, процентів за користування кредитом у сумі 38 354,95 грн.; пені та комісії у сумі 900,00 грн.; штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 2 032,47 грн. (процентна складова).

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, умови договору порушив, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором.

Вважаю необґрунтованим висновок суду першої інстанції та колегії суддів апеляційної інстанції в частині стягнення суми заборгованості за відсотками за користування кредитом з наступних підстав.

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 № б/н від 31.01.2014 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку (а.с. 6).

Згідно з анкетою-заявою відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами й Правилами надання банківських послуг, тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився в письмовому вигляді і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами банку, зобов`язалась їх виконувати.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав також Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» від 01 січня 2013 року розміщених на сайті : www.privatbank.ua у розділі «Умови та правила», Тарифи (а.с. 25-49).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Умови розумів, ознайомився і погодився з ними відповідач, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, неустойки, штрафів та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів погодження між сторонами зміни істотних умов кредитного договору, а саме щодо розміру відсотків.

Доказів узгодження з відповідачем зазначених ставок, та укладення будь-яких додаткових угод про зміну процентної ставки матеріали справи не містять.

Надані позивачем Правила та Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, вказала, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та надані суду довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування також не є документами, які можуть посвідчувати погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.

До позову АТ КБ «ПриватБанк» додало витяг з тарифів обслуговування, в якому визначено умови кредитування для декількох кредитних продуктів.

У постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Верховний Суд дійшов висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тому, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками не має.

Умовами Анкети-заяви від 25.07.2011, яка підписана ОСОБА_1 не передбачено обов`язку щодо сплати розміру відсотків встановлених у розрахунку заборгованості, вважаю, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов в частині стягнення 38 354,95 грн - заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вважаю, що при ухваленні колегією суддів постанови про залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками є помилковим, та таким, що не відповідає висновкам Верховного Суду.

Суддя цивільної палати

Київського апеляційного суду Д.Р. Гаращенко