справа № 361/2840/23 головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 53 739 грн., витрати по оплаті висновку щодо вартості завданого збитку від 18 листопада 2022 року у розмірі 4 150 грн., моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 жовтня 2022 року, близько 14 години 35 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу будинку № 5 по вул. Героїв Небесної Сотні в місті Бровари, Київської області, не обрала безпечну швидкість руху та не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Santa fe», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до висновку № 358/11-22, складеного 18 листопада 2022 року ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача «Hyundai Santa fe», д.н.з. НОМЕР_2 , становила 129 589,78 грн. Однак, розмір фактично виконаних робіт на відновлення належного ОСОБА_3 транспортного засобу склав 134 000,00 грн. На момент ДТП транспортний засіб ОСОБА_1 був застрахований ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до Полісу № 209965143. Позивач у встановлений законом строк звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 80 261,01 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром понесених збитків та страховим відшкодуванням становить 53 739,00 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 15 000 грн., посилаючись на те, що внаслідок ДТП йому та його сім`ї завдано душевних переживань з приводу пошкодженого майна та його ремонту. Даний автомобіль використовувався виключно в інтересах сім`ї. Хвилювання та думки про відновлення транспортного засобу тримали позивача у постійній нервовій та психологічній напрузі, що вплинуло на стан здоров`я останнього, на сімейну атмосферу, а також негативно відобразилося у повсякденному житті. Дорожньо-транспортна пригода, що сталася з вини відповідача, позбавила позивача можливості використовувати належний йому транспортний засіб.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 53 989,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу № ЕР-209965143 й ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 160 000,00 грн. Однак, страховиком виплачено страхове відшкодування лише у розмірі 80 261,01 грн., хоча вартість відновлення пошкодженого авто становила 134 000,00 грн., тобто в межах ліміту. З огляду на це, вважає, що саме страховик є зобов`язаним суб`єктом перед позивачем. Крім того, зазначає, що відповідно до п.п. 1 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, приймає рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплачує його. Таким чином, ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп», узгодивши з ОСОБА_3 розмір страхового відшкодування саме в розмірі 80 261,01 грн., прийняло рішення та здійснило страхову виплату. Також, зазначає, що в наданому позивачем акті виконаних робіт № 220006461 від 09 грудня 2022 року міститься перелік робіт, які не зафіксовані в жодному документі (ні в акті огляду, ні в калькуляції, ні в висновку щодо вартості матеріального збитку № 358/11-22 від 18 листопада 2022 року), зокрема, колеса шиномонтаж - вартістю 800 грн.; крило заднє ліве ремонт безпокрасочно - вартістю 800 грн.; брус даху лівий ремонт безпокрасочно та полірування - загальною вартістю 1800 грн.; крило заднє ліве полірування - вартістю 500 грн., що в загальному становить 3900 грн. Вказані пошкодження не мають жодного відношення до ДТП, а отже покладення обов`язку з їх відшкодування на відповідача є безпідставним.Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., вказує на те, що відповідач не уникала контакту з позивачем та неодноразово намагалася з ним зв`язатися задля добровільного врегулювання спору, але ОСОБА_3 намагання відповідача залишені без реагування. Крім того зазначає, що дорожньо-транспортна пригода сталася 29 жовтня 2022 року, а вже 09 грудня 2022 року пошкоджений транспортний засіб позивача відремонтовано, тому аргументи ОСОБА_3 щодо тривалого часу відновлення його порушеного права й відповідно душевних переживань та завданих відповідачем хвилювань в результаті її винних дій, не ґрунтуються на обставинах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , вказує, що рішення суду першої інстанції вказує, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності, є безпідставними, не мають законодавчого обґрунтування, через що не можуть бути задоволені, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2022 року, близько 14 години 35 хвилин, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу будинку № 5 по вул. Героїв Небесної Сотні в місті Бровари Київської області, не обрала безпечну швидкість руху та не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Hyundai Santa fe», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Hyundai Santa fe», д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с. 29).

Відповідно до полісу № ЕР-209965143 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 160 000,00 грн., розмір франшизи становить 3200,00 грн. Поліс чинний з 09 липня 2022 року по 08 липня 2023 року (а.с. 76-78).

З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29 жовтня 2022 року (а.с. 81).

З метою встановлення вартості матеріального збитку, завданого належному позивачу транспортному засобу, 09 листопада 2022 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «Клевер Експерт». Відповідно до висновку № 358/11-22, складеного 18 листопада 2022 року ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai Santa fe», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,51, становить 129 589, 78 грн., (а.с. 17-47).

Згідно акту виконаних робіт № 220006461 від 09 грудня 2022 року, вартість проведених СТО «ART Customs» робіт з відновлення транспортного засобу позивача становила 134 000 грн. (а.с. 49).

30 січня 2023 року ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено страховий акт № 50, яким визначено суму страхового відшкодування у розмірі 80 261,01 грн. (а.с. 83).

З розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 50 видно, що вартість відновлювального ремонту становить 143 313,62 грн., в тому числі: деталі - 115 101,17 грн., знос на дату події - 52 %, деталі з урахуванням зносу 55 248,56 грн., роботи та матеріали - 28 212,45 грн.; безумовна франшиза 3 200 грн.; сума страхового відшкодування - 80 261,01 грн. (а.с. 82).

30 січня 2023 року страховик ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало потерпілій особі - ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 80 261,01 грн. (а.с. 16).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних належних доказів на спростування розрахунку суми страхового відшкодування, здійсненого страховиком; відповідачем не надано інший розрахунок розміру шкоди; не надано документів, які б спростовували визначений страховиком розмір виплати, що підлягала сплаті на користь позивача.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час дорожньо-транспортної пригоди) (далі Закон)у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (страховим лімітом).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону).

Такий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 207/3222/16-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 645/6088/18.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно частин 1, 2 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Відповідно до полісу № ЕР-209965143 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «Subaru Forester», д.н.з. НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 , ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 160 000,00 грн., розмір франшизи становить 3200,00 грн. Поліс чинний з 09 липня 2022 року по 08 липня 2023 року (а.с. 76-78).

Відповідно до висновку № 358/11-22, складеного 18 листопада 2022 року ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai Santa fe», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,51, становить 129 589, 78 грн., (а.с. 17-47).

Тобто вказана сума матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 , внаслідок такого ДТП, перебуває в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 156 800,00 гривень, передбаченого полісом № ЕР-209965143.

Судом першої інстанцій було встановлено, що 30 січня 2023 року страховик ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп» перерахувало потерпілій особі - ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 80 261,01 грн. (а.с. 16).

Отже, невідшкодованою залишилась завдана позивачу внаслідок ДТП майнова шкода у розмірі 49 328,77 грн., яку він просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки вказана сума знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 156 800,00 гривень, передбаченого полісом № ЕР-209965143, позивач мав би пред`явити свої вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а не до винної особи, тобто ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов з підстав обґрунтованості та доведеності суд першої інстанції не звернув уваги, що розмір матеріального збитку, заявлений позивачем до стягнення, у відповідності до наданого останнім звіту, визначений з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Саме таку шкоду, у відповідності до вимог ст. 29 Закону зобов`язана відшкодовувати страхова компанія. Так за приписом зазначеної статті закону - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В той же час сума 134 000,00 грн., що сплачена позивачем за ремонт автомобіля, є підтвердженням домовленостей між замовником і виконавцем про те, що виконавець за зазначену суму зобов`язався здійснити ремонт автомобіля в погодженому між сторонами обсязі, тобто зазначена сума є договірною ціною, що є відмінним поняттям від розміру спричиненої шкоди.

Як було зазначено вище, до участі у справі в якості відповідача не залучено ПрАТ «Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а висновок про доведеність чи недоведеність позову, підставність чи безпідставність позовних вимог має бути зроблений за участі у справі належного відповідача.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №466/2931/15-ц.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 та Верховний Суд виклав у постановах від 27 липня 2021 року у справі № 431/1397/20, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 10 грудня 2019 року у справі 199/6524/18, від 3серпня 2023року у справі № 759/1587/21,від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, яка полягає в емоційних та фізичних стражданнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2 - 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Враховуючи принципи розумності, справедливості та характер протиправних дій відповідача, розмір матеріальних збитків завданих його діями, наслідки спричинені для позивача, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачу спричинена моральна шкода в розмірі 5 000,00 грн., які необхідно стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, висновки суду першої інстанції частково не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду у відповідній частині та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі позовної заяви ОСОБА_3 сплатив судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та 4 150,00 грн. витрати по оплаті висновку. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (7,25%), а саме у розмірі 456,55 грн. (6 297,20*7,25%).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 3 278,77 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, сплачений відповідачем судовий збір підлягає стягненню на його користь з позивача пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (92,75%), а саме у розмірі 3 041,05 грн. (3 278,77*92,75%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю між сумою, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та сумою, яку позивач має компенсувати відповідачу. Така різниця становить 2 584,50 грн. (3 041,05-456,55).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 54139 (п`ятдесяти чотирьох тисяч ста тридцяти дев`яти) гривень та судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

В іншій частині Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ,судовий збір у розмірі 2 584 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.