03.05.2024 Справа № 756/1626/20
Унікальний №756/1626/20
Провадження №2/756/54/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Євтушик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 . В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і однокімнатна квартира АДРЕСА_1 в ЖБК «Кристал-4», яка за життя належала спадкодавцю ОСОБА_4 на праві особистої приватної власності.

З 10.11.2008 року проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу до часу відкриття спадщини, підтримували фактичні подружні стосунки, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

У вищезазначений період часу вона та ОСОБА_4 , як подружжя, проживали в його квартирі АДРЕСА_1 . В даній квартирі за спільні з ОСОБА_4 сімейні кошти куплялися будівельні матеріали, проводилися косметичні ремонти вказаної квартири.

Разом з ОСОБА_4 вели спільне господарство, за спільні кошти купували продукти харчування, ліки, одяг, сплачували комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2 . Зазначає, що допомогала ОСОБА_4 у похованні його матері ОСОБА_5 та батька ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_4 продовжує за власні кошти сплачувати комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 був інвалідом 2 групи, пенсіонером з 2003 року, в зв`язку із захворюванням, яке виникло у нього внаслідок отриманої травми головного мозку, а саме органічним ураженням центральної нервової системи травматичного ґенезу з змінами особистості. Він також страждав на постравматичний кіфосколіоз хребта з дискогенним радикулярним синдромом; хворобу серця та інше. ОСОБА_4 неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, в тому числі у Київській міській психоневрологічній лікарні № 1, стояв на обліку у психоневрологічній лікарні. Також ОСОБА_4 проходив лікування та стояв на обліку і у Київському міському психоневрологічному диспансері № 3 у зв`язку з психічним захворюванням. Крім того, ОСОБА_4 знаходився, в зв`язку лівобічною паховою килою, на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 8. Під час перебування ОСОБА_4 на лікуванні у зазначених лікарнях саме вона приходила до нього та приносила продукти харчування, надавала матеріальну та іншу допомогу, доглядала його.

За свої особисті кошти купувала ліки, продукти харчування, одяг та інше.

Посилаючись на ст.ст. 1264, 1259, 1268 ЦК України просить суд визнати за ОСОБА_1 , 1937 року народження, як спадкоємицею четвертої черги, право на спадкування за законом майна спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; змінити черговість одержання права на спадкування майна після смерті ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_1 право на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги - ОСОБА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 на частину квартири АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 07.02.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою від 07.02.2020 року накладено арешт на спірну квартиру.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ульянов Д.В. подав відзив на позов в якому просив в задоволенні позову відмовити через безпідставність та необґрунтованість. В своєму відзиві посилається на те, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Після його смерті залишилося спадкове майно, в тому числі і квартира АДРЕСА_1 в ЖБК «Кристал-4», яка за життя належала ОСОБА_4 на праві особистої власності.

Дійсно, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були зареєстровані в одному будинку, але в різних квартирах. ОСОБА_1 по сусідські спілкувалася з ОСОБА_4 , однак, ніколи постійно не проживала з ним і не була членом сім`ї.

Після смерті ОСОБА_4 позивачка самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1 , яка за життя належала спадкодавцю ОСОБА_4 , отримала доступ до документів, які зберігалися в зазначеній квартирі.

За даним фактом представником відповідачки було подано до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві 14.07.2019 року заяву та до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2019 року було внесено відомості про злочин № 0005211.

Зазначили, що ОСОБА_4 був 1953 року народження, тобто на 16 років молодший від позивачки, на свій стан здоров`я не скаржився, у безпорадному стані не перебував.

ОСОБА_4 отримував пенсію достатню для забезпечення своїх потреб та сплати комунальних послуг.

Дійсно, після перенесеної травми черепа в 2000 році, мав певні психічні розлади, у зв`язку з чим рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 09.08.2004 року ОСОБА_4 був визнаний недієздатним через нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вважає безпідставними твердження заявниці по факту спільного проживання із ОСОБА_4 з 10.11.2008 року.

04.08.2010 року рішенням Оболонського районного суду міста Києва по справі № 2-о-84/10р. ОСОБА_4 було поновлено цивільну дієздатність, тобто судом встановлено, що він не потребував сторонньої допомоги та не перебував у безпорадному стані. Він сам себе обслуговував у побуті, а саме: готував їжу, прибирав квартиру, купував продукти та речі. Оскільки за братом не було необхідності доглядати, відповідачка та її син декілька разів на місяць відвідували його та надавали допомогу.

Заперечувала, що ОСОБА_4 потребував стороннього догляду, він як і усі нормальні люди, звертався до лікарів, відповідно до записів не вбачається систематичність звернень. Окрім того, у записах лікарів відсутнє будь-яке зазначення про наявність безпорадного стану та необхідності стороннього догляду.

ОСОБА_3 про хворобу та смерть брата ОСОБА_4 стало відомо лише після його кремації. Здійснення ОСОБА_1 заходів щодо поховання померлого ОСОБА_4 не може свідчити про беззаперечне проживання їх однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Більш того, ОСОБА_1 отримала грошову допомогу на поховання ОСОБА_4 , за рахунок чого було здійснено витрати на поховання.

Зазначає, що позивачем не доведено, що вона та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та спільно вирішували побутові проблеми. Також вважає, що відсутні правові підстави для зміни черговості спадкування та визнання за ОСОБА_1 права власності на майно, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити.

09.09.2020 року до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4

ОСОБА_1 надала відповідь на відзив в якому посилалася на те, що проживала з ОСОБА_4 з 10.11.2008 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу до часу відкриття спадщини, підтримували фактичні подружні стосунки, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

ОСОБА_4 був інвалідом 2 групи, пенсіонером з 2003 року, а тому вона весь час забезпечувала побут.

ОСОБА_3 за братом ніколи не опікувалася, не допомагала матеріально, не цікавилася його життям.

Зазначає, що у неї також гарні стосунки були з батьками ОСОБА_4 , в похоронах яких також приймала участь. Просила суд позов задовольнити.

Ухвалою від 19.11.2020 року по справі витребувано докази.

19.11.2020 року по справі закрито підготовче засідання.

В судовому засіданні 24.02.2021 року допитана в якості свідка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, з обставин викладених в позові та просила суд позов задовольнити. Представник позивача - адвокат Колораш В.Т. також позовні вимоги підтримував в судових засіданнях та просив задовольнити.

В судовому засіданні 24.02.2021 року допитана в якості свідка ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні, з посиланням на те, що ОСОБА_1 не проживала з її братом однієї сім`єю. За проханням батьків вона допомогала йому в побуті, оскільки брат мав інвалідність. Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ульянов Д.В. також заперечував проти позову, з обставин викладених у відзиві.

По справі неодноразово оголошувалися перерви з об`єктивних причин.

07.06.2022 року до суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 .

Ухвалою від 26.09.2022 року по справі зупинено провадження.

Ухвалою від 17.05.2023 року по справі відновлено провадження.

07.07.2023 року до суду надійшла інформаційна довідка зі спадкового реєстру щодо наявності/відсутності спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .

Ухвалою від 13.07.2023 року витребувана копія спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3

24.08.2023 року до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 .

Ухвалою від 29.09.2023 року залучено ОСОБА_2 в якості відповідача у даній справі, як правонаступника померлої ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Середа О.Я. також в судових засіданнях проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи в судові засідання не з`являлися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.175 т.1), який до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_3 (а.с.178 т.1)

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

За наданими до суду завіреними копіями матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та рідна сестра ОСОБА_3 (а.с.174 т.1,191 т.1).

Факт родинних стосунків спадкодавця з ОСОБА_3 підтверджено свідоцтвами про народження та шлюб . (а.с.177 звор. том.1, а.с.192)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.129 т.1), після її смерті у строки визначені законом з заявою про прийняття спадщини звернувся її син ОСОБА_2 (а.с.128 т.2)

Відповідно підтверджено і родинні стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 свідоцтвом про народження. (а.с. 136 т.2)

Листом державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 22.03.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні чи інші відносини з померлим .

Позивач ОСОБА_1 стверджувала, що вона з 10.11.2008 року по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу, посилалась на показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та надану до суду фотографію на яких зображена позивач та ОСОБА_4 . Також позивач надала суду квитанції про оплату комунальних послуг за кв. АДРЕСА_1 .

Зареєстрована ОСОБА_1 в цьому ж будинку АДРЕСА_4 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду пояснювали, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 понад 5 років, в належній йому квартирі, здійснювала за ним догляд, оскільки він не міг самостійно себе обслуговувати через хворобу.

Також ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_4 неодноразово уповноважував її, як фактичну дружину бути його довіреною особою та відповідно надавав на її ім`я нотаріально посвідчені довіреності: так 26.10.2010 року ОСОБА_4 надавав довіреність на оформлення спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , 24.10.2012 р ОСОБА_4 надавав довіреність на ведення будь-яких справ в усіх державних та інших установах та судових органах. Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_10 також надав 26.11.2019 р. довіреність на оформлення спадкових прав на майно, що залишилося після смерті його дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , за якими представляла їх інтереси в усіх судових інстанціях, установах та організаціях.

Необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, позивачка пов`язувала з необхідністю отримання спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.(ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України, встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (далі - Постанова) при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 23 вищевказаної Постанови зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Статтею 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Самі по собі факти допомоги ОСОБА_1 ОСОБА_4 у оплаті комунальних послуг з 10.11.2008 року і лікуванні останнього за його життя, а згодом участь позивачки у витратах пов`язаних з похованням у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтвердили і допитані судом свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не свідчать про спільне проживання позивачки однією сім`єю з ОСОБА_4 протягом п`ятирічного строку до дня відкриття спадщини, тому вказані обставини не є підставою для задоволення заявлених вимог про визнання ОСОБА_1 , 1937 р.н., спадкоємцем четвертої черги, право на спадкування за законом майна спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

Показання допитаних у справі свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , фотокартка та інші зібрані у справі докази відображають характер відносин, які склались між позивачем та спадкодавцем.

Як вбачається, на ім`я ОСОБА_1 були видані довіреності від ОСОБА_10 ОСОБА_4 , що свідчить виключно про уповноваження її як представника на представництво ОСОБА_4 , в межах повноважень, які зазначені у довіреності, в порядку, визначеному ст.ст. 237-250 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.08.2004 року ОСОБА_4 був визнаний недієздатним.

04 серпня 2010 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва по справі № 2-о-84/10р. ОСОБА_4 було поновлено цивільну дієздатність.

Зважаючи на зазначене, є безпідставним твердження позивачки про факт спільного проживання із ОСОБА_4 з 10.11.2008 року, оскільки дієздатність останнього поновлена лише в 2010 році.

Окрім того, позивач надала суду договір-замовлення на поховання ОСОБА_4 в якому зазначено її місце проживання АДРЕСА_4 , а не належна ОСОБА_4 кв. АДРЕСА_2 , що на думку суду спростовує доводи позивачки про її спільне проживання з ОСОБА_4 на момент його смерті. (а.с.39 т.1) У вказаному договорі також вказано номер телефону НОМЕР_1 , як пояснила в судовому засіданні позивач вказаний номер телефону встановлений в належній їй квартирі АДРЕСА_5 .

Допитаний в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що в 2010 році в квартирі діда та баби ОСОБА_2 бачив ОСОБА_4 в м.Полтаві разом з ОСОБА_1 , яка поводила себе агресивно та сказала, що вона сусідка в м.Києві ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_2 суду пояснював, що йому не відомо щоб його дядько ОСОБА_4 з кимось разом проживав. Йому було відомо, що у ОСОБА_1 була домовленість з дідусем та бабусею і вона наглядала за ОСОБА_4 і бабуся за життя, за це платила гроші ОСОБА_1 .

На думку суду, матеріали справи не містять доказів на підтвердження спільного проживання ОСОБА_1 з померлим у визначений період, у той час, як рішення суду має ґрунтуватись на достатніх доказах про факт, що встановлюється.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №531/295/19 для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження №61- 5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц (провадження №61- 11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц (провадження №61- 44641св18), від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц (провадження №61-42601св18).

Відповідно до наявної медичної документації, останнє звернення ОСОБА_4 в медичні заклади було зафіксовано у 2017 році, проте у здійснених лікарями записах відсутнє будь-яке зазначення про наявність безпорадного стану та необхідності стороннього догляду.

ОСОБА_4 була встановлена друга група інвалідності, проте медичною документацією не підтверджено що він потребував стороннього догляду. Верховний Суд наголосив, що належними доказами, які підтверджують безпорадній стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно зі змістом указаної норми закону при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем. Тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами), 2) матеріальне забезпечення спадкодавця, 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3, 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову, необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Проте позивачем не доведено наявність зазначених вище юридичних фактів у їх сукупності, що є її процесуальним обов`язком у силу статті 12, 81 ЦПК України.

При цьому встановлено, що спадкодавець і позивач отримували пенсію.

Доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалась спадкодавцем та надавала допомогу, не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів про надання матеріальної допомоги за рахунок власних коштів .

Отже, з урахуванням того, що позивач не відноситься до кола спадкоємців померлого, відсутні підстави для зміни черговості одержання права на спадщину та відповідно відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на частину квартири АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ), Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.05.2024 року.

Суддя Н.О. Яценко