ЄУН № 201/1886/24
Провадження 2з/201/81/2024
УХВАЛА

Іменем України

25 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів, стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення грошових коштів в сумі 53 000 доларів США, та 554 041гривень 85 копійок в рахунок відшкодування збитків за проведення ремонтних робіт.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу належав на праві спільної часткової власності житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинку, який посвідчений 19.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., та частина земельної ділянки кадастровим номером :03:218:0023, яка розташована в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 19.04.2019р., посвідченого тим же нотаріусом.

Фактично частина житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 були не подаровані позивачу, а продані. Відповідач наполягала на укладанні саме договорів дарування пояснюючи тим, що власники іншої частки житлового будинку мають переважне право на купівлю, та не дають згоди на продаж належної їй частини житлового будинку та земельної ділянки.

Після придбання частини домоволодіння, позивачем було зроблено ремонт на загальну суму 554 041грн 85коп.

Після проведення ремонту власниками іншої половини домоволодіння було подано позовну заяву про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння АДРЕСА_1 та договору дарування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2020р. по справі № 201/9272/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочині недійсними.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021р. зазначене рішення скасовано, та ухвалено нове рішення, яким ухвалено визнати недійсним договір дарування частини житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 19.04.2019р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. за номером № 465; скасувати запис про право власності № 31264958, внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.04.2019р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О., який здійснений на підставі договору дарування частини житлового будинку, серія та номер 465, виданий 19.04.2019р. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46561350 від 19.04.2019р.; визнати недійсним договір дарування частини земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , укладений 19.04.2019р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Г.О. за номером №468; скасувати запис про право власності №31265420 внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.04.2019р. приватним нотаріусом Павловською Г.О., який здійснений на підставі договору дарування частини земельної ділянки, серія та номер 468, виданий 19.04. 2019р. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46561894 від 19.04.2019р.

Відтак позивач просить стягнути сплачені за нерухомість грошові кошти в сумі 53 000 доларів США, та витрати на проведений ремонт будинку в сумі 554 041грн 85коп.

Позивач просить про забезпечення її позову шляхом заборони державним реєстраторам, ОСОБА_2 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів (в тому числі вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на 2/5 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна: 101); заборони державним реєстраторам, ОСОБА_2 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів (в тому числі вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо 2/5 частин земельної ділянки з кадастровим номером: :03:218:0023, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна: 01).Заява мотивована тим, що предметом позову є стягнення значної суми грошових коштів, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача є саме тим заходом, який унеможливить ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення або часткового задоволення позову, та забезпечить можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача порушеними.

У випадку задоволення позовної заяви про стягнення коштів, нерухоме майно, яке належить відповідачу, може забезпечити виконання рішення суду у разі відсутності грошових коштів у відповідача, натомість відчуження такого майна відповідачем може в подальшому унеможливити виконання рішення суду, що не призведе до відновлення порушених прав позивача. Майно на яке позивач просить накласти заборону по своїй вартості, співмірне із заявленими позовними вимогами, адже саме за цю суму позивач придбала дане майно у відповідача.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини першої ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсними договорів дарування та скасування записів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2020р. по справі № 201/9272/19 відмовлено у задоволенні цього позову, але постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.07.2021р. зазначене рішення скасовано.

В цій постанові зазначено, що будинок АДРЕСА_1 , декілька разів переплановувався, реконструювався та добудовувався, в результаті чого збільшилась як загальна так і житлова площа будинку.

У 2015 році була здійснена технічна інвентаризація житлового будинку, в результаті чого був виданий технічний паспорт від 16.06.2015р., який є чинним на даний момент. В технічному паспорті на житловий будинок зроблено відповідний запис про те, що об`єкти самочинного будівництва узаконені згідно Декларації №ДП 40 від 20 серпня 2015 року.

З метою реєстрації права власності відповідно до технічного паспорту від 16.06.2015р. та декларації №ДП 40 від 20.08.2015р., власники звернулися до ТОВ «СЛАВ`ЯНИ» та інженера з технічної інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_7 за розрахунком часток житлового будинку, господарських будівель та споруд, оскільки реальна частка в спільній частковій власності кожного власника змінилась. 17.02.2016р. був складений розрахунок часток житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з цим розрахунком частка ОСОБА_4 в загальній власності всього нерухомого майна становить 3/5, частка ОСОБА_2 становить 2/5. Розрахунок та розподіл часток нерухомого майна був погоджений співвласниками, про що свідчать їх підписи, в тому числі ОСОБА_2 .

Позивачем подано суду документи, які підтверджують факт укладення договорів дарування частини домоволодіння та земельної ділянки, укладених між сторонами, розписка про отримання відповідачем грошових коштів в сумі 53 000 доларів США, визнання цих договорів в подальшому судом недійсними, факт укладення договору підряду ремонту домоволодіння АДРЕСА_1 з актами приймання-передачі виконаних робіт тощо.

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З поданих документів викладене вбачається, тому суд вважає за потрібне забезпечити позов в обраний заявником спосіб.

Такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 149, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочинів, стягнення грошових коштів задовольнити.

Заборонити державним реєстраторам, ОСОБА_2 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів (в тому числі вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на 2/5 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна: 101).

Заборонити державним реєстраторам, ОСОБА_2 та будь-яким особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам, та переоформленню документів (в тому числі вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо 2/5 частин земельної ділянки з кадастровим номером: :03:218:0023, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна: 01).

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси та анкетні дані сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Повний текст ухвали було складено впродовж 5 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева