Провадження № 2/712/3308/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2024 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Троян Т.Є., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Зайцев В.С.. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 про визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання чи реєстрації їхнього батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як основного та єдиного утримувача, та такого, що самостійно виховує дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Матеріали позову були подані до Соснівського районного суду м. Черкаси 16 вересня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких справ було визначено суддю ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Як зазначено у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено вимогу щодо визначення місця проживання дітей з батьком.

За загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 стаття 27 ЦПК України).

Звертаючись до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою, позивач обгрунтовє територіальну підсудність її розгляду проживанням ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження цієї обставини позивач додав до позовної заяви довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10.04.2022 року.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2024 у справі № справа № 554/7669/21, провадження № 61-5805сво23 визначено, що «положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживанн».

Відповідно до положень частини 6 статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом з метою визначення підсудності та на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Згідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 790969 від 17.09.2024, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 26.08.2024 року.

З огляду на отриману інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, справа не належить до територіальної підсудності Соснівського районного суду міста Черкаси за правилами загальної підсудності.

Підстав, які б згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обирати підсудність в Подільському районі м. Києва з урахуванням спору, який виник у сторін, суд не вбачає.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Фраза встановлений законом охоплює не лише правову основу існування «суду», а й дотримання судом конкретних правил, які регулюють його діяльність, і склад суду (Ezgeta v. Croatia, § 38; Pasquini v. San Marino, §§ 100-102).

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України", "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Отже, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Черняхівського районного суду Житомирської області, за місцем реєстрації відповідача: АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справа підлягає переданню на розгляд за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області.

Керуючись ст.27, 31,187 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Направити цивільну справу № 712/10924/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення місця проживання малолітніх дітей, за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області (12301, Житомирська область, смт Черняхів, вул. Слобідська, 1).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) ч. 1, 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію стосовно справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua.

Суддя: Т.Є.Троян