Провадження № 22-ц/801/814/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 рокуСправа № 127/31446/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/31446/23 за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради як органу опіки і піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Вомінової О.С., -

встановив:

Служба у справах дітей Вінницької міської ради як орган опіки і піклування звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мати дітей ОСОБА_5 до серпня 2023 року мала статус одинокої матері, донька та син були записані на прізвище матері « ОСОБА_6 ».

10.03.2023 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , з яким до того тривалий час перебувала у фактичних шлюбних відносинах та змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

В серпні 2023 року ОСОБА_2 визнав батьківство відносно доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 , внаслідок чого прізвища дітей також були змінені зі « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зареєстровані в смт Північне Донецької області, є внутрішньо переміщеними особами, з травня 2022 року проживають у гуртожитку ДНЗ «ЦПТО ТД» за адресою: АДРЕСА_1 .

Діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з 21.12.2022 року і на даний час перебувають на обліку у службі у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинились у складних життєвих обставинах внаслідок вчинення щодо них домашнього насильства в результаті конфліктів між матір`ю та її співмешканцем (в даний час чоловіком) ОСОБА_2 в присутності дітей.

Під час проведення профілактично-роз`яснювальної роботи по захисту прав та інтересів дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працівниками служби у справах дітей, Вінницького міського центру соціальних служб неодноразово було зафіксовано неналежне виконання батьком та матір`ю батьківських обов`язків, вживання ними спиртних напоїв, їх неодноразові сварки та конфлікти в присутності дітей, факти недогляду дітей тощо.

Внаслідок недбалого виконання батьками своїх батьківських обов`язків діти неодноразово важко хворіли, але ні мати, ні батько не вживали необхідних заходів щодо лікування, нехтували необхідною медичною допомогою.

Так, 19.06.2023 року, в черговий раз, внаслідок неналежного догляду малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був госпіталізований до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» у вкрай важкому стані з діагнозом: аспіраційна пневмонія, кардит, пелюшковий дерматит. Дитина була поміщена до відділення анестезіології та інтенсивної терапії, де їй надавалась необхідна реанімаційна медична допомога.

У той же день працівниками служби у справах дітей міської ради та міського центру соціальних служб до вказаного лікувального закладу була доставлена ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із підвищеною температурою та потребою в лікуванні. Її батьки про хворобу доньки не знали, відповідних заходів щодо лікування дитини не вживали.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.05.2020 року ОСОБА_14 внаслідок злісного невиконання батьківських обов`язків позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати дітей ОСОБА_14 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків та за 173-2 ч. 1 КУпАП за вчинення домашнього насильства.

Батько дітей ОСОБА_2 тривалий час не працює, участі в утриманні дітей не бере, спільно із матір`ю дітей використовує кошти, які держава виділяє на утримання дітей, на власні потреби, зловживає алкогольними напоями, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння вчиняє домашнє насильство, за що притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Проживання малолітніх дітей у сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створює загрозу для їх життя, здоров`я та розвитку, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року позов задоволено.

Відібрано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батьків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав та передати дітей на опікування органу опіки і піклування Вінницької міської ради.

Стягнуто ОСОБА_1 аліменти на користь та на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дітей, відкритий у банківській установі.

Стягнуто ОСОБА_2 аліменти на користь та на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.10.2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дітей, відкритий у банківській установі.

Контроль за дотриманням умов утримання, виховання та навчання дітей покладено на орган опіки і піклування.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі по 2 147,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Служби у справах дітей Вінницької міської ради, як органу опіки і піклування.

В апеляційній скарзі зазначила, що оскаржуване рішення суду прийнято із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Оскільки, нею виконувались батьківські права та обов`язки, хоча вона частково визнає провину і тому, що дитина потрапила до лікарні із таким важким діагнозом. Відповідачка в апеляційній скарзі зазначає, що вона піклувалась про своїх дітей, забезпечуючи їх одягом, взуттям за сезоном, харчуванням, іншими необхідними речами. Піклувалась про їх здоров`я, створювала по можливості належні умови для їх розвитку. Під час хвороби сина купувала необхідні ліки.

Відповідачка налагодила своє життя, влаштувалась на роботу, що свідчить про бажання виховувати та опікуватись своїми дітьми та належно здійснювати свої батьківські обов`язки.

До Вінницького апеляційного суду від учасників справи відзиви не надходили.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кобзіна А.С. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали просили суд її задовольнити.

Представник позивача Служби у справах дітей Марценюк Л.Є. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги. Просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Системний аналіз змісту статей 371 та 372 ЦПК України дає підстави вважати, що встановлені законом строки розгляду апеляційної скарги мають правове значення при вирішенні питання про відкладення розгляду апеляційної скарги і що саме такий підхід при застосуванні зазначених норм процесуального права узгоджується із принципом диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 статті 13 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

По справі встановлено, що ОСОБА_14 та ОСОБА_2 є батьками дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При народженні діти були записані відповідно до ст. 135 СК України.

10.03.2023 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 25).

В серпні 2023 року ОСОБА_2 визнав батьківство відносно доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 , внаслідок чого прізвища дітей також були змінені зі « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 », про що внесені відповідні зміни до актового запису.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_19 є внутрішньо переміщеними особами, зареєстровані в АДРЕСА_2 , з травня 2022 року проживають у гуртожитку ДНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 26, 27, 28, 31).

ОСОБА_20 та ОСОБА_10 з 21.12.2022 року по даний час перебувають на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як такі, що опинились у складних життєвих обставинах внаслідок вчинення щодо них домашнього (психологічного) насильства (накази служби у справах дітей Вінницької міської ради № 288, № 289 від 21.12.2022 року (а.с. 16, 17).

Щодо дітей сформовані відповідні справи, дані про дітей внесені до електронної обліково-статистичної картки дитини ЄІАС «Діти» (а.с. 18-19, 20-21).

Під час проведення профілактично-роз`яснювальної роботи по захисту прав та інтересів дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , працівниками служби у справах дітей, Вінницького міського центру соціальних служб неодноразово було зафіксовано неналежне виконання батьком та матір`ю батьківських обов`язків, вживання ними спиртних напоїв, їх неодноразові сварки та конфлікти в присутності дітей, факти недогляду дітей тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_5 малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був госпіталізований до КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» з діагнозом: аспіраційна пневмонія, кардит, пелюшковий дерматит. Дитина була поміщена до відділення анестезіології та інтенсивної терапії, де їй надавалась необхідна реанімаційна медична допомога (а.с. 41).

В той самий день працівниками служби у справах дітей міської ради та міського центру соціальних служб до вказаного лікувального закладу була доставлена ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із підвищеною температурою та потребою в лікуванні (а.с. 42).

Адміністрацією лікарні повідомлена служба у справах дітей Вінницької міської ради та Ювенальна поліція м. Вінниці.

Згідно повідомлення Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Вінниці від 02.03.2023 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , часто хворіє респіраторними вірусними захворюваннями, які ускладнювались ураженням нижніх дихальних шляхів: з 08.09.2022 по 14.09.2022 року стаціонарне лікування, діагноз: ковід-19, ГРВ хвороба. Двобічна позалікарняна вірусна бактеріальна пневмонія середньо-важкий перебіг ДН 1. Гепатит. 03.11 14.11.2022 ГРВІ. 23.12 27.12.2022 стаціонарне лікування гострого бронхіту ДН 0-1 ст. 09 13.02.2023 стаціонарне лікування позалікарняної правобічної вогнищеної пневмонії, гострий перебіг, середня важкість, неускладнена. ДН 1.

При захворюванні дитини мати ліки купує, призначення виконує, при потребі стаціонарного лікуванні відмов не було, але при необхідності консультації вузьких фахівців (імунолог, інфекціоніст, ортопед, офтальмолог, невролог) мама (особливо тато) відмовляються з поясненнями про недостатність коштів та часу.

ОСОБА_13 за термін нагляду хворіла ГРВІ, лікувалась амбулаторно та стаціонарно, 23.12 27.12.2022 року. Погано розмовляє, гіперактивна, щеплена згідно віку.

Харчування дітей не завжди відповідає віку, з приводу чого з мамою неодноразово проводились бесіди та надавались рекомендації по харчуванню дітей. На прийом до лікарні з дітьми з`являється мама, батько відвідування лікарні ігнорує.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» з 01.06.2023 по 09.06.2023 в педіатричному відділенні (за зверненням чергової гуртожитку), з 19.06.2023 по 03.07.2023 року у відділенні анестезіології з палатами інтенсивної терапії для дітей (за зверненням матері), з 03.07.2023 по 17.08.2023 року в педіатричному відділенні молодшого дитинства. Протягом лікування ОСОБА_10 з ним перебували мати ОСОБА_21 та чоловік, зі слів батько дитини (а.с. 40).

19.07.2023 року ОСОБА_1 звернулась до начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_22 із заявою з проханням допомогти їй влаштувати дітей ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР», оскільки вона матеріально не забезпечена, не зможе забезпечити належний догляд за дітьми (а.с. 32, 33, 34).

Із листами від 03.11.2022 року, від 02.08.2023 року до начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_22 зверталась директор Центру ДНЗ «ВЦ ПТОТД» Г. Дацишина, в яких повідомляла щодо вжиття заходів до мешканців гуртожитку - батьків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , які зловживають алкогольними напоями, вчиняють бійки в присутності дітей, не забезпечують дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, недбало ставляться до їх виховання, залишають дітей без нагляду на тривалий час. Станом на 02.08.2023 року поведінка відповідачів не змінилась, вони продовжують систематично порушувати правила проживання в гуртожитку, неналежно виконувати батьківські обов`язки, конфліктувати з адміністратором Центру, сусідами (а.с. 36, 37).

До директора Центру ДНЗ «ВЦ ПТОТД» Г. Дацишиної неодноразово звертались із доповідними працівники щодо порушення правил проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які розпивають алкогольні напої, кричать, застосовують ненормативну лексику, вчиняють бійки в присутності їх малолітніх дітей (а.с. 38, 39).

Обстеження житлово-побутових умов проживання дітей відповідачів проводилось неодноразово: 13.02.2023 року, 07.04.2023 року, 30.05.2023 року.

Комісією встановлено, що відповідачі та їх діти - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають на 2-му поверсі 10-типоверхового будинку в кімнаті гуртожитку загальною площею 23 кв.м. по типу блочної системи, санвузол один на дві кімнати, кухня на поверсі для загального користування. Діти проживають з матір`ю та чоловіком матері в одній кімнаті, в якій наявні: два односпальні ліжка, дитяче ліжечко, шафа, кухонний стіл та холодильник. Санітарний стан помешкання задовільний. У дітей наявний одяг та взуття за сезоном, наявні продукти харчування. Загальний дохід сім`ї 15 000 грн. (соціальні виплати).

З матір`ю дітей неодноразово проводилась роз`яснювально-профілактична бесіда, під час якої вона попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків та вчинення будь-яких протиправних дій відносно дітей.

Проживання малолітніх дітей у сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 створює загрозу для їх життя, здоров`я та розвитку, що стало підставою для звернення, з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, 2020 р.р. та 2022 р.н., до суду з позовом про відібрання дітей та стягнення аліментів.

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї (соц.картка № 43583), ОСОБА_7 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, ОСОБА_2 безробітний. Діти не забезпечені належним харчуванням відповідно віку, стан помешкання відносно задовільний. На момент огляду 07.11.2022 року ознаки небезпеки відсутні.

Станом на 09.11.2023 року ОСОБА_1 працює в КЗ «ДНЗ № 72 ВМР» на посаді помічника вихователя для дітей віком після 3-х років групи загального розвитку з 27.09.2023 року згідно наказу № 94-к від 26.09.2023 року.

Судом перрої інстанції встановлено, що на момент розгляду справи ОСОБА_1 звільнена, зі слів працює в супермаркеті «Грош» прибиральницею. ОСОБА_2 зі слів працює монтажником в супермаркеті «Сільпо».

Також в судовому засіданні в суді першої інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 15.05.2020 року ОСОБА_14 внаслідок злісного невиконання батьківських обов`язків позбавлена батьківських прав відносно двох старших дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_14 та ОСОБА_2 неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1, 173-2 КУпАП (а.с. 65-72).

Орган опіки і піклування Вінницької міської ради надав висновок від 13.09.2023 року № 01/00/011/54695, згідно якого вважає за доцільне відібрати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав (а.с. 7-9).

Орган опіки і піклування Вінницької міської ради надав висновок від 15.09.2023 року № 01/00/011/55564, згідно якого вважає за доцільне відібрати дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 без позбавлення його батьківських прав (а.с. 10-11).

Згідно ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNTv. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року.

В судовому засіданні в суді першої інстанції на підставі наданих доказів було встановлено, що відповідачі, як батьки дітей 2020 р.н. та 2022 р.н., неналежно і в недостатній мірі піклуються про дітей, неналежно виконують батьківські обов`язки, неспроможні забезпечити дітей достатнім харчуванням, доглядом, вихованням та лікуванням. Профілактична робота, яка проводилась з відповідачами працівниками служби у справах дітей, міського центру соціальних служб та ювенальної превенції ВРУП не призвела до позитивних змін у їх поведінці та ставленні до виконання батьківських обов`язків.

Відсутність реальної турботи про дітей, про їх життя, здоров`я, лікування, виховання, про підготовку до самостійного життя негативно впливає на їх розвиток та їх долю.

Враховуючи наведені обставини і норми закону, і те, що сім`я ОСОБА_26 та ОСОБА_25 є особливо непридатною та неблагонадійною, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такий тимчасовий захід є необхідним для забезпечення найкращих інтересів малолітніх дітей і перебування в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, тому позовні вимоги про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік», установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 2563гривні.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції вірно врахував обставини справи, вимоги ст. 182 СК України, та прийняв до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів, можливості відповідачів і потреби їх малолітніх доньки та сина, що обов`язок утримувати дітей є обов`язком обох батьків, тому дійшов правильного висновку, що аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) кожного платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця шляхом перерахування коштів на особовий рахунок дітей, відкритий у банківській установі будуть обґрунтованими та законними.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для відповідачки, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 березня 2024 року відстрочено відповідачці ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного провадження у справі.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до Відповідно до п. 1.6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674VI розмір судового збору із апеляційних скарг на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 1 січня 2023року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2147,20 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 3220,80 грн. (2147,20 грн. х 150%).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, тому їй слід сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80грн на користь держави.

Керуючись 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 лютого 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80 гривні на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

В.В. Сопрун