Єдиний унікальний номер 932/6460/23
Провадження № 2/175/1822/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Васюченка О.Г..

за участю секретаря Кульпіної Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати аліментів в зв`язку з їх сплатою в повному обсязі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати аліментів в зв`язку з їх сплатою в повному обсязі.

Свій позов обґрунтовує наступним, він та відповідач перебували у шлюбі.

01 грудня 2011 року суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Бібік М.М., по справі №2-6693/11 прийняте рішення, яким було розірвано шлюб між ним та відповідачем.

15 липня 2013 року суддею Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Циганковим В.О., по справі №200/7930/13-ц було прийнято рішення, яким стягнуто з нього на користь відповідача на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень, щомісячно до досягнення останньою повноліття, починаючі з 17 червня 2013 року.

Також, зазначає, що загальна сума аліментів, яку він повинен сплатити відповідачу по утриманню доньки до досягнення нею повноліття складає 126 000 грн.

12.08.2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сапаровою А.С. було винесено постанову про примусове виконання виконавчого листа №200/7930/13ц від 12.08.2013 року про звернення стягнення з мене на користь відповідачки аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 50% до повного погашення заборгованості на 01.02.2017 року, що складає 30 463 грн.

20.06.2023 року державним виконавцем Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернишової К.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №72046083 про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючі з 17.06.2013 року.

Маючі заборгованість по аліментам, ним до 17.04.2021 року було сплачено відповідачу всі кошти по сплаті аліментів по примусовому стягненню в рамках виконавчого провадження, про що маються відповідні документи у третьої особи.

З 17.04.2021 року по досягненню доньки повноліття, сума по сплаті аліментів відповідачу, з урахуванням 700 грн. щомісячно, складає 58 800грн.

В період з 17.04.2021 року по 01.09.2022 року позивачем сплачені аліменти відповідачу на утримання їхньої доньки в сумі 51 000 гривень.

В період з 01.12.2022 року по 01.07.2023 року мною сплачені аліменти відповідачу на утримання їхньої доньки в сумі 5 961 гривень.

05 липня 2023 року відповідач склала заяву, яка завірена нотаріально, про те, що позивачем аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 сплачені в повному обсязі і заборгованість відсутня. Претензій по вищезазначеним періодам по виплаті аліментів до нього не має, заборгованість по виплатам відсутня. Оригінал даної заяви знаходиться у відповідача. Дане дійство відбулося за його присутністю у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Царейкіна М.С.

12 липня 2021 року ним було сплачено відповідачу залишок по аліментам на утримання доньки 1839 грн.

Отже, позивач зазначає, що ним сплачено залишок по аліментам відповідачу на утримання їхньої доньки в загальній сумі 58 800 гривень, а отже, що призначені йому аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно, починаючі з 17 червня 2013 року сплачені ним відповідачу на утримання дитини в повному обсязі, вважав, що має всі підстави про звільнення його в подальшому по їх сплаті в зв`язку з їх повною виплатою достроково, тому звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.09.2023 постановлено передати вищезазначену справу за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

02.11.2023 суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

18.01.2024 підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог, підтримали раніше надані письмові пояснення щодо справи.

Суд, вислухавши думку сторін по справі, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали цивільної справи про зменшення розміру аліментів, приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.12.2011 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2013,стягнуто з ОСОБА_1 на користь Феклістової на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень, щомісячно до досягнення останньою повноліття, починаючі з 17 червня 2013 року.

12.11.23013 року подано виконавчий лист до Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення аліментів.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач в своїх поясненнях зазначає, що позивач аліменти не сплачував, в зв`язку з чим, ОСОБА_2 , написала заяву про надання копій документів по виконавчому провадженню, для відкриття кримінального провадження, про ухиляння про сплату аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Проте, дізнавшись про наміри ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , почав перераховувати аліменти, але не в повному обсязі, він з 2017 року по 2020 рік сплатив кілька місяців аліменти, на утримання дитини, враховуючи навіть невеликі кошти стягнення суми 700 грн на місяці, виникла заборгованість станом на 01.01.2020 рік зі сплати аліментів в сумі 46 503,09 грн.

В квітні 2021 року ОСОБА_5 , звернувся до відповідача, з пропозицією, що він сплачує заборгованість в повному обсязі станом на 01.01.2020 рік та буде оплачувати аліменти особисто, а відповідач забирає виконавчий лист та пишіть заяву про відсутність заборгованості. Так, позивач виплатив аліменти в сумі 46 503,09 грн.

Проте, як зазначає відповідач, позивач, увів її в оману, та знову перестав платити аліменти на утримання дитини, через що ОСОБА_2 , повторно подала виконавчий лист до відділу державної виконавчої служби, про стягнення аліментів.

А отже, у ОСОБА_1 , знову виникла заборгованість, розуміючи наслідки не сплати заборгованості, а саме арешт коштів та майна боржника, як це передбачено Законом України «Про державну виконавчу службу», він запропонував, щоб відповідач, написати нотаріальну заяву, в якій засвідчити періоди та кошти по сплаті сум, та пообіцяв сплати борг.

Так, 05 липня 2023 року ОСОБА_2 , написала нотаріальну заяву, засвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, та вказує періоди заборгованості 17.06.2013 по 17.04.2021 року по виконавчому листу №200/7930/13-ц від 12.08.2013 року, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , та вказує періоди, з 17.04.2021 по 01.09.2022 року в сумі 51 000 гривень, таз 01.12.2022 по 01.07.2023 від ОСОБА_1 в сумі 5 961 гривень, та отримала засвідчену нотаріусом заяву, яка на даний час знаходиться у відповідача, та не була передана позивачу, в зв`язку з тим, що кошти, які прописано в нотаріальній заяві не отримала.

Також, позивачем заявлено клопотання про долучення документів, в якому він долучає квитанції, вказує, що він оплатив борг за період 01.12.2022 по 01.07.2023 рік, хоча при складанні даних квитанцій остаточна сума виходить 3008,04 грн, а не як не 5961, 00 грн, як він вказує в своєму позові.

В тому числі, відповідач зазначила, що остаточну суму розрахунку стягнення аліментів до повноліття дитини розрахувати не можливо в зв`язку у з тим, що нею подано цивільний позов до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області про зміну способу стягнення аліментів та збільшити розмір стягнення аліментів визначений рішенням Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області №200/7930/13-ц від 15 липня 2013 року в якому просить стягнути з позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на дитину у розмірі 1/4 частини, однак не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання даної заяви та до досягнення дитини повноліття. Також, просить відкликати виконавчий лист за рішенням Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області №200/7930/13-ц від 15 липня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В зв`язку з вище викладеним, просила відмовити позивачу ОСОБА_1 в позовних вимогах до ОСОБА_2 третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати аліментів в зв`язку з їх сплатою, в повному обсязі.

Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів в зв`язку з їх сплатою, позивач посилається на те, що на даний час він у повному обсязі сплатив аліменти відповідачу в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн щомісячно на утримання їх спільної дитини, починаючи з 17.06.2013, а отже вважає, що має всі підстави про звільнення його в подальшому по їх сплаті в зв`язку з їх повною виплатою достроково.

Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення він виконав його, оскільки виконавче провадження відкрито, не завершено, а відповідачем подано позовну заяву до суду про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що наявні підстави для звільнення від сплати аліментів позивачем на користь відповідача в зв`язку з їх сплатою в повному обсязі суду не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів в зв`язку з їх сплатою в повному обсязі, а тому відмовляє в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідним судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 77, 80-81, 89, ч. 1 ст. 141, 263, 265 ЦПК України, ст. 180-182, 192 СК України, Конституцією України, суд,

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати аліментів в зв`язку з їх сплатою в повному обсязі відмовити.

Судові витрати залишити за рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 травня 2024 року

Суддя О.Г. Васюченко