КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 758/1018/23

номер провадження 22-ц/824/6849/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року /суддя Ковбасюк О.О./

у справі за позовом ОСОБА_2 до Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в особі відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним зняття з реєстрації місця проживання, поновлення реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, просила визнати протиправним зняття її з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , що здійснено Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації 08.12.2022, та зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі вказаного Відділу поновити реєстрацію її місця проживання за вказаною адресою.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 174-180/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши вимоги позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що у справі №758/1323/17 встановлено, що позивач та члени її сім`ї мають зареєстроване місце проживання у квартирі й право користування житлом. З урахуванням ст. 109 ЖК УРСР, виселення осіб відбувається із наданням іншого житлового приміщення. Однак, ОСОБА_3 не вказано та не надано альтернативного житлового приміщення, куди б могла виселитися позивач зі своєю сім`єю. Тому, у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення відмовлено. Вказувала, що звернення стягнення на предмет іпотеки має відбуватись із дотриманням гарантій, передбачених положеннями статті 109 ЖК УРСР. Зазначала, що на даний час альтернативного житла сім`ї ОСОБА_4 не запропоновано, різницю між вартістю боргу та вартістю майна в розмірі 1 777 003 грн. ОСОБА_3 в добровільному порядку відмовляється оплачувати ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у провадженні суду перебуває справа про стягнення вказаних коштів. Також вказувала, що Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 759/20627/18, вказав, що поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права». Закон передбачає особливий порядок виселення осіб з житла, а отже й зняття з реєстрації, яке вони передали в іпотеку. Зокрема, необхідна відповідна правова підстава для виселення особи, а саме - рішення суду. Наголошувала, що Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою КМУ від 07.02.2022 № 265 визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування). Вказаним порядком передбачено, що окрім заяви особи або власника житла, для зняття реєстрації необхідні і документи, що підтверджують законні підстави втрати права користування приміщенням особи, яку знімають з реєстрації. Рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житлом/про виселення ОСОБА_2 відсутнє. Таким чином, зняття з реєстрації позивача відбулось з порушенням її прав на житло.

Представник Подільської районної в місті Києві державної адміністрації А. Зарицька звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. Зазначала, що позивача було знято із зареєстрованого місця проживання, із дотриманням норм чинного законодавства України.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що з 05.04.2022 ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

08.12.2022 Управлінням (Центром) надання адміністративних послуг Подільської районної в місті Києві державної адміністрації було прийняте рішення про зняття ОСОБА_2 з реєстрації за вищевказаною адресою.

Вважаючи таке рішення Відділу реєстрації місця проживання незаконним та таким, що порушує її права та інтереси, ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом.

Також судом встановлено, що 20.03.2015 між ОСОБА_2 , як позичальником, та ОСОБА_3 , як позикодавцем, було укладено нотаріально посвідчений договір позики (із подальшим внесенням змін до нього), за умовами якого позичальник отримала від позикодавця позику у розмірі 792 927 грн., що еквівалентно 32 000 євро, які зобов`язалася повернути позикодавцеві до 14.10.2016 готівкою у валюті євро.

З метою забезпечення зобов`язання за договором позики, 20.03.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого позичальник передала в іпотеку позикодавцеві належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 .

Пунктом 5.3. договору іпотеки було передбачено, що у разі застосування передачі предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, даний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у відповідності до чинного законодавства.

У зв`язку з неповерненням ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, 17.10.2016 ОСОБА_3 направила на її адресу вимогу про усунення порушень, зокрема, іпотекодержателем було запропоновано іпотекодавцю здійснити повний розрахунок та повернути борг у розмірі 32 000,00 євро протягом 30 днів з моменту отримання цієї вимоги.

Отримавши таку вимогу 19.10.2016, ОСОБА_2 її не виконала.

Враховуючи наведене, 25.11.2016 приватним нотаріусом Войтовським В.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32559466, про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на предмет іпотеки.

Вказані обставини, зокрема, були встановлені судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в ході розгляду справи №758/1323/17.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74010658 від 25.11.2016, із якого вбачається, що право власності ОСОБА_3 на вказану квартиру було зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. 21.11.2016 на підставі договору іпотеки №225 від 20.03.2015, та договору про внесення змін до нього №1 від 14.04.2016.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок зняття з реєстрації місця проживання на час виникнення спірних правовідносин був врегульований Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», пунктом другим частини першої статті 18 якого визначено, що зняття особи за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також форми необхідних для цього документів встановлені постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Зокрема, пунктом 50 вказаної постанови визначено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);

3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що вказаний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання/перебування є вичерпним та такі підстави чітко розмежовані законодавством як самостійні.

28.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру», якою зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Перевіряючи підстави та порядок прийняття відповідачем оспорюваного рішення, судом встановлено, що 06.09.2022 ОСОБА_2 звернулася до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Подільської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 та за результатами розгляду такої заяви (з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №165 від 28.02.2022 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру»), 08.12.2022 ОСОБА_2 було знято із зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Вказані обставини вбачаються зі змісту листа Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування особи Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №543-35/22 від 08.12.2022 та відповіді на адвокатський запит Подільської районної в місті Києві державної адміністрації №106-8319 від 20.12.2022.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приймаючи 08.12.2022 рішення про зняття ОСОБА_2 із зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , Управління (Центр) надання адміністративних послуг Подільської районної у місті Києві державної адміністрації діяло у спосіб та в межах повноважень, як це передбачено ч.2 ст.19 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги про те, що при прийнятті рішення про зняття позивачки з реєстрації місця проживання відповідачем не взято до уваги постанову Київського апеляційного суду від 22.09.2021 у справі №758/1323/17, оскільки таке судове рішення не містить висновків щодо вирішення питання реєстрації місця проживання позивачки, судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, яким надана правильна оцінка судом першої інстанції.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, механізм скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також форми необхідних для цього документів встановлені постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Отже в даному випадку, зняття позивача із зареєстрованого місця проживання здійснювалось на вимогу власника, процедура не порушена, будь-яких інших документів щодо втрати правового зв`язку колишнього власника із житлом, законодавство не вимагає. Правові позиції, на які посилається позивач не можуть бути релевантною практикою, оскільки правовідносини у них описані відбулись до внесення змін у законодавство щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Аналізуючи наведені положення законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 22 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: