ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю внаслідок ДТП та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И ЛА:

До суду 17.11.2023 року звернувся із позовом ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Гардіан» із вимогами про стягнення шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого в сумі 78000 грн., моральної шкоди в розмірі 3900 грн. Посилається на те, що 17.11.2021 року, приблизно о 10 годині 05 хвилин, громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем FORD FOCUS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи правий поворот з вул. Олександрівської на вул. Троїцьку в місті Запоріжжі на регульованому світлофором перехресті допустив наїзд передньою частиною кузова керованого ним автомобіля на позивача, який перетинав проїзну частину вулиці як пішохід на зелений сигнал світлофора. В результаті ДТП Позивач ОСОБА_1 отримав складні тілесні ушкодження правої ноги. Він був доставлений до відділення екстреної медичної допомоги КНП МЛЕ та ШМД ЗМР, де йому був поставлений діагноз: закритий уламковий крізьсиндесмозний перелом зовнішньої кісточки правої гомілки зі зміщенням фрагментів. Закритий перелом заднього краю дистального мета епіфізу великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням фрагментів. Розрив дистального міжгомілкового синдесмозу правої гомілки. Підвивих правої стопи до зовні. Садно внутрішньої поверхні н/з правої гомілки. Було проведене оперативне лікування із застосуванням трубчатої платівки та стягуючих гвинтів з накладенням відповідних швів.

21.11.2021 року ОСОБА_1 був виписаний із стаціонару для продовження амбулаторного лікування, яке тривало до 09.08.2022 року.

Кримінальне провадження №0001994 від 17.11.2021 p. за ч. 1 ст. 286 КК у відношенні ОСОБА_2 на теперішній час розглядається судом

Зазначає, що може надати документи, які підтверджують частину його витрат на лікування у розмірі 18175,52 грн., частина документів загубилася, всього шкода йому спричинена на 24000 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована «Страховою компанією «Гардіан» згідно полісу обов`язкового товаристві з додатковою страхування цивільно-правової транспортних засобів №ЕР-205499761, терміном дії з 19.08.2021 р. по 18.08.2022 р.

Посилається на те, що час його непрацездатності складає 9 місяців із 17.11.2021 року по 09.08.2022 року, які вважаються повним місяцем ). Розмір мінімальної заробітної плати на день скоєння ДТП в Україні складав 6000,00 грн. вважає, що він має право на отримання відшкодування неотриманих доходів за час втрати працездатності у сумі 54000 грн. (6000*9).

Розмір моральної шкоди, посилаючись на ст. 26-1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"визначив в сумі 3900 грн., а розмір матеріальної в сумі 78000 грн., які просить стягнути з відповідача.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 70811 грн. 62 коп. та моральну шкоду в сумі 910 грн. 58 коп., в решті позову - відмовити.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частні стягнення матеріальної шкоди скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частні стягнення матеріальної шкоди.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, а саме відшкодування неотриманих доходів за час втрати працездатності у розмірі 52 600,00 грн, є незаконним та необґрунтованим з огляду на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, якеі суд першої інстанції визнав встановленими.

18 червня 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скагу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

17.11.2021 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю пішохода ОСОБА_1 та автомобіля FORD FOCUS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу FORD FOCUS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» за полісом №ЕР-205499761 від 18.08.2021.Страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 260 000,00 грн., шкода майну -130000 грн., що визнається відповідачем у відзиві.

Позивач внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП перебував на лікуванні:

-на стаціонарному лікуванні 6 днів, з 17.11.2021 року по 22.11.2021 року, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №17431 КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР з діагнозом: закритий уламковий крізьсиндесмозний перелом зовнішньої кісточки правої гомілки зі зміщенням фрагментів. Закритий перелом заднього краю дистального мета епіфізу великогомілкової кістки правої гомілки зі зміщенням фрагментів. Розрив дистального міжгомілкового синдесмозу правої гомілки. Підвивих правої стопи до зовні. Садно внутрішньої поверхні н/з правої гомілки.

Було проведене оперативне лікування із застосуванням трубчатої платівки та стягуючих гвинтів з накладенням відповідних швів. ОСОБА_1 було призначено медикаментозне лікування: кайзер, цефтріаксон, метрагіл, езолонг, остеопро, мовіназа, аркоксія.

-на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога хірургічного відділення поліклініки КНП «Міська лікарня №8» ЗМР з 31.01.2022 року по 09.08.2022 р. з приводу закритого уламкового крізьсиндесмозний перелом зовнішньої кісточки правої гомілки зі зміщенням фрагментів, що підтверджується довідкою про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 05.03.2024.

За час лікування позивачем було придбано медикаментів на загальну суму 18211,62 грн., а саме:

-комплект для остеосинтезу кісточок гомілки - 12250 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №17/11/21-2, квитанцією 0.0..1;

-препарати на спинальну анестезію на суму 1580,02 грн., що підтверджується фіскальним чеком аптечної установи від 17.11.2021;

-інші медичні препарати, придбані протягом 17.11.2021 -16.06.2022, на загальну суму 4381,62 грн., що підтверджується фіскальними чеками аптечних установ.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 не працевлаштований.

Відповідно до ст. 25 Закону України№ 1961-ІVу зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для непрацюючої повнолітньої особи у розмірі допомоги не меншому розміру мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

На підставі зазначеного суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок відповідача не отримані доходи за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності, які, відповідно до того, що ОСОБА_1 не працевлаштований, вираховуються від розміру мінімальної заробітної плати станом на момент встановлення непрацездатності.

Колегія суддів повністю погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закону №1961-ІV) шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є : шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини.

Відповідно до ст. 25 Закону України№ 1961-ІVу зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений закладом охорони здоров`я час втрати працездатності.

Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: …для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Посилання в апеляційній скарзі на норми Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України N 455 від 13.11.2001 року та необхідності надання листка непрацездатності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначеною інструкцією не передбачено можливість видачі листка непрацездатності непрацюючій особі (п. 1.3).

Колегія суддів також звертає увагу апелянта, що відповідно до частини 2 статті 33-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", на які він посилається в апеляційній скарзі закріплено, що на підставі письмового запиту страховика або МТСБУ відповідний підрозділ Національної поліції зобов`язаний надати йому довідку про дорожньо-транспортну пригоду, форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством внутрішніх справ України; заклад охорони здоров`я - довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров`я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати; медико-соціальна експертна комісія - документи, що підтверджують ступінь втрати професійної чи загальної працездатності потерпілого; суди та правоохоронні органи - копії наявних документів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, розміру заподіяної та відшкодованої шкоди.

Тобто, довідку про тимчасову втрату працездатності (лікування), форма та порядок видачі якої встановлюється Міністерством охорони здоров`я України, відомості про діагноз, лікування та прогноз хвороби потерпілого, висновки судово-медичної експертизи, а також іншу інформацію, необхідну для вирішення питання щодо здійснення страхового відшкодування або регламентної виплати заклад охорони здоров`я надає саме на підставі письмового запиту страховика або МТСБУ.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними,

залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки

у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для їх скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до підпунктів «б» «в» пункту 4 частини першої статті 382ЦПКУкраїни, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369,374,375,381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді: