Справа № 301/3761/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді: Даруди І.А.,

секретаря судових засідань: Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування, стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті бабусі відкрилася спадщина на все її майно. До складу спадщини входить в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори А.І. Гецко, 22.05.2001 року за реєстровим номером № ІІ-201 була покійна бабуся ОСОБА_4 , оригінал якого втрачений.

Також до складу спадщини входять земельні ділянки загальною площею 0,51 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в с. Ільниця (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 039624 від 25.10.2004 року), оригінал якого втрачений.

Заповіт за життя бабуся ОСОБА_4 , не залишала.

ОСОБА_5 є внучкою померлої ОСОБА_4 , що стверджується записом про батька у свідоцтві про народження та свідоцтві про народження батька останньої ОСОБА_2 і відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем за законом.

Згідно довідки виданої старостою села Ільниця Іршавської міської ради на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 в спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом з нею проживали та були прописані - син спадкодавця, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідний брат позивача, внук спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внучка спадкодавця (позивач) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також мати позивача, невістка спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім позивача ОСОБА_5 до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , належать також відповідачі, (батько позивача, син спадкодавця), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також (рідний брат позивача, внук спадкодавця) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які відмовляються від прийняття спадщини і не бажають її приймати.

Приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу П.М.Ожеледа, позивача усно було повідомлено про неможливість юридичного оформлення за нею спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , на вищезазначене спадкове майно у .зв`язку з відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно і тому ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і запропоновано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без її участі.

Відповідачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлени своєчасно і належним чином. Натомість подали до суду заяву, в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги визнають, проти задоволення таких не заперечили.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Ільницької сільської ради , актовий запис № 104. (а.с. 12)

Суд також дослідив, що ОСОБА_5 є внучкою померлої ОСОБА_4 , що стверджується записом про батька у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 13) та свідоцтві про народження батька останньої ОСОБА_2 (а.с. 14) і відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем за законом.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 розпорядження, щодо свого майна не залишала.

Згідно наданих доказів, суд встановив, що крім позивача ОСОБА_5 до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , належать також відповідачі, (батько позивача, син спадкодавця), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також (рідний брат позивача, внук спадкодавця) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які відмовляються від прийняття спадщини і не бажають її приймати. Інші спадкоємці майна ОСОБА_4 , які б прийняли спадщину та мали право на обов`язкову частку в спадковому майні померлої- відсутні.

Також, судом встановлено, що до складу спадщини входить в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 власником якого згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Іршавської державної нотаріальної контори А.І. Гецко, 22.05.2001 року за реєстровим номером № ІІ-201 була покійна бабуся ОСОБА_4 , оригінал якого втрачений.

Також до складу спадщини входять земельні ділянки загальною площею 0,51 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані в с. Ільниця (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 039624 від 25.10.2004 року), оригінал якого втрачений. Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно стало підставою для відмови приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу П.М.Ожеледа, у юридичному оформленні за позивачем спадкових прав після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , на вищезазначене спадкове майно.

Частинами 1 і 4 ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також, суд бере до уваги те, що відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,надали до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, проти задоволення таких не заперечили.(а.с. 33), на підставі чого суд прийшов до висновку, що останні відмовляються від прийняття спадщини і не бажають її приймати.

У відповідності до приписів частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Роз`яснюючи положення процесуального закону, які визначають дії суду при визнанні позову відповідачем Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 24 постанови від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У ситуації, що склалася по справі, відповідачами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 позовні вимоги було визнано також, зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення.

При цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 200, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст .ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити .

Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також право власності на земельні ділянки загальною площею 0,51 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території с. Ільниця (згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 039624 від 25.10.2004 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: І.А. Даруда