печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-2742/24
05 березня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 15.08.2019 року у розмірі 3 656 000,00 грн., три процента річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 273 782,10 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.08.2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики (далі - Договір позики від 15.08.2019 року), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Д.О. за реєстровим № 4478, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 525 000,00 грн., що станом на день укладення Договору згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 100 000,00 доларів США, а останній зобов`язався їх повернути у строк до 09.02.2020 року. Проте, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі та ухиляється від їх повернення, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу за Договором позики від 15.08.2019 року у розмірі 3 656 000,00 грн., що за офіційним курсом Національного банку України на день подання позовної заяви еквівалентно 100 000,00 доларів США. Крім того, позивач вважає, що він має право на стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 10.02.2020 року по 09.08.2022 року у розмірі 273 782,10 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2022 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
22.11.2022 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2022 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та підготовче засідання у справі призначено на 27.02.2023 року, проте, судові повістки направлено на 07.02.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 27.02.2023 року.
27.02.2023 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому провадження та підготовче засідання призначено на 23.05.2023 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 21.08.2023 року.
21.08.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - ОСОБА_3 надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 21.08.2023 року, без фіксування технічними засобами, в якій останній зазначив, що не заперечує проти закриття підготовчого засідання.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 20.11.2023 року.
20.11.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - ОСОБА_4 надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 20.11.2023 року, без фіксування технічними засобами.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2023 року, у зв`язку із неявкою відповідача, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.03.2024 року.
05.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
В судове засідання 05.03.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Позивач у заяві від 05.03.2024 року просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить направлення останньому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте, конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Як визначено у ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Отже, оскільки судова повістка була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що судова повістка відповідачу вручена.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 05.03.2024 року.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Суд встановив, що 15.08.2019 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір позики (далі - Договір позики від 15.08.2019 року), посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Д.О. за реєстровим № 4478, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передав Позичальникові у власність готівкові грошові кошти у розмірі 2 525 000,00 грн. (далі - Позика), що станом на день укладення Договору згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 100 000,00 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк, а саме - до 09.02.2020 року включно. Позичальник підтверджує та гарантує, що позика ним отримана у повному обсязі до підписання цього Договору (а. с. 4 - 5).
Відповідно до п. 1.2. Договору позики від 15.08.2019 року, сторони підтверджують, що станом на дату укладення цього договору Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв суму позики у повному обсязі.
Як визначено у п. 1.3. Договору позики від 15.08.2019 року, погашення позики здійснюється Позичальником в національній валюті України. Сторони домовилися, що повернення позики здійснюється у гривні, в сумі, розрахованій за формулою: сума боргу за позикою в доларах США помножується на курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на день (дату) повернення позики.
Відповідно до п. 1.4. Договору позики від 15.08.2019 року, за цим договором проценти не нараховуються та не сплачуються.
Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору позики від 15.08.2019 року, сторони підкреслюють, що Позичальник погашає суму позики у строк, визначений в п. 1.1. цього Договору. Позика вважається повністю повернутою після повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. Договору позики від 15.08.2019 року, Позичальник не поверне позику протягом вказаних строків, або поверне тільки її частину, Позикодавець мас право пред`явити цей договір до стягнення, утому числі, шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернутися з позовом до Позичальника до суду. При цьому, сторони підкреслюють, що документом, який підтверджує безспірність вимог Позикодавця, є виписка з рахунку Позикодавця, або інший документ, виданий банком Позикодавця згідно з чинним законодавством України. Позичальник мас право повернути позику (частину позики) Позикодавцю у будь-який час достроково.
Як визначено у розділі 3 Договору позики від 15.08.2019 року, в разі невиконання (неналежного виконання) Сторонами своїх грошових зобов`язань за цим Договором, винна Сторона компенсує іншій Стороні завдані збитки. Сплата штрафу не звільняє Сторону від виконання зобов`язань за цим Договором.
Як визначено у ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як визначено у ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Як визначено у ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
На виконання договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 525 000,00 грн., що станом на день укладення Договору згідно офіційного курсу Національного банку України еквівалентно 100 000,00 доларів США, про що зазначено у п. 1.1. Договору позики від 15.08.2019 року. Відповідач зобов`язаний був повернути позивачу суму позики у порядку, визначеному у п. 1.3. Договору позики від 15.08.2019 року, а саме у гривні, в сумі, розрахованій за формулою: сума боргу за позикою в доларах США помножується на курс гривні до долара США, встановлений Національним банком України на день (дату) повернення позики, у строк до 09.02.2020 року.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження повернення боргу відповідачу у визначений договором строк, відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за Договором позики від 15.08.2019 року у розмірі 3 656 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що за даними Національного банку України на день подачі позову (09.08.2022 року) офіційний обмінний курс гривні щодо долару США становив 36,5686 грн. за 1 долар США.
Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, три процента річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.02.2020 року по 09.08.2022 року у розмірі 273 782,10 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних є обґрунтованими.
Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.
За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.02.2020 року по 09.08.2022 року у розмірі 273 782,10 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 12 405,00 грн., що підтверджується квитанцією № 194H-4PBC-71EK-1T76 від 07.10.2022 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 465,18 грн. у відшкодування судових витрат.
Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.
Враховуюче викладене, керуючись ст. ст. 11, 610, 615, 625-629, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-283, 354-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основну суму боргу за Договором позики від 15.08.2019 року у розмірі 3 656 000 (три мільйона шістсот п`ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп. та три процента річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.02.2020 року по 09.08.2022 року у розмірі 273 782 (двісті сімдесят три тисячі сімсот вісімдесят дві) грн. 10 коп.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 05.03.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко