Провадження № 2-о/344/472/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Атаманюка Б. М.,

секретаря Солонинко С.А.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 17.09.2024 звернулася в суд із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , та встановити наступні заходи тимчасового обмеження його прав і покласти на нього на строк 6 (шість) місяців такі обов`язки: заборонити ОСОБА_2 , перебувати у місці проживання із ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 , вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також зв`язуватися з нею за допомогою інших засобів зв`язку та через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 розшукувати ОСОБА_1 , у разі, якщо йому не відоме її місце тимчасового чи постійного перебування (проживання).

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що із ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є троє неповнолітніх дітей. За час спільного проживання ОСОБА_2 систематично вчиняв відносно неї психологічне та фізичне насильство. Так 11.05.2024 стосовно ОСОБА_2 видано обмежувальний припис строком на 10 діб та заборонено контактувати із нею. 24.08.2022 працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП стосовно ОСОБА_2 .

Згідно постанов Івано-Франківського міського суду від 20.06.2024 та 09.08.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу.

Проте, після винесених протоколів, це не зупинило кривдника ОСОБА_2 , він не розкаюється у вчиненому та продовжує свою протиправну поведінку, яка чинить негативний вплив як на заявника, так і на їх дітей. Заявниця зазначає, що ОСОБА_2 не має права власності на квартиру в якій вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вказана квартира належить батькові заявниці.

Зважаючи на викладене, заявниця переконана, що вірогідність продовження повторного вчинення насильства відносно неї є дуже високою, оскільки ОСОБА_2 погрожує розправою, впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється, а тому заявниця просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, зазначила, що ОСОБА_2 є її чоловіком, однак на даний час у суді перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. За час спільного проживання ОСОБА_2 систематично вчиняв відносно неї психологічне та фізичне насильство. Був виданий обмежувальний припис, однак пізніше ОСОБА_2 знову приходив до житла де вона проживає та вчиняє насильство, б`є її, свариться, б`є вікна, в тому числі й у присутності їх дітей. ОСОБА_2 має своє житло, а саме по АДРЕСА_2 . Заявник не витримує такого психологічного та фізичного насильства з боку чоловіка, а тому просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, по час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив, заяву про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши докази у справі вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.12.2007 року (а.с.8).

У шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9-11).

З інформації з офіційного вебпорталу Єдиний реєстр судових рішень встановлено, що згідно постанов Івано-Франківського міського суду від 08.05.2023, 20.06.2024 та 09.08.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП на накладено стягнення у вигляді штрафу.

11.05.2024 стосовно ОСОБА_2 видано обмежувальний припис строком на 10 діб та заборонено контактувати із ОСОБА_1 .

З аналізу досліджених доказів, враховуючи кількість звернень заявника з приводу вчинення домашнього насильства, видачу обмежувального припису, суд дійшов висновку про те, що наразі існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно заявниці ОСОБА_1 , а відтак слід видати обмежувальний припис та заборонити ОСОБА_2 , на строк 3 (три) місяці перебувати у місці проживання із ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 , наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 , вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , а також зв`язуватися з нею за допомогою інших засобів зв`язку та через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 , розшукувати ОСОБА_1 , у разі, якщо йому не відоме її місце тимчасового чи постійного перебування (проживання).

На думку суду, більш тривалий термін забороненого припису, при наявності у сторін трьох неповнолітніх дітей, спричинить відсутності комунікації між подружжям, батьком та дітьми, а тому може мати негативні наслідки для сім`ї, її збереження та виховання дітей.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованому по АДРЕСА_2 , в якому визначити йому тимчасові обмеження, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 3 (три) місяці, перебувати у місці проживання із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 3 (три) місяці, наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 3 (три) місяці, вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також зв`язуватися з нею за допомогою інших засобів зв`язку та через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк 3 (три) місяці, розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у разі, якщо йому не відоме її місце тимчасового чи постійного перебування (проживання).

Про видачу обмежувального припису повідомити Івано-Франківський РУП ГУНП в Івано-Франківській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 20.09.2024.

Суддя Богдан АТАМАНЮК