2-др/465/38/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30.04.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю: секретаря Лозинського Т-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові розглянувши заяву представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", третя особа: ОСОБА_1 про визнання зобов`язання припиненими,-

встановив:

у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №465/3045/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", третя особа: ОСОБА_1 про визнання зобов`язання припиненими.

22.04.2024 року представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Лобач І. А. подав до суду заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, що пов`язані з явкою представника до суду. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 40 000,00 грн. та витрати, що пов`язані з явкою представника до суду у сумі 13 486,54 грн.

29.04.2024 року представником позивача подано заперечення на заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та витрат, що пов`язані з явкою представника до суду. Просить з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності та розумності, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн., а в частині стягнення витрат, що пов`язані з явкою представника до суду відмовити.

Згідно з приписами ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цьогоКодексу.

Ч. 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України задопомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та заяви про відшкодування судовий витрат на професійну правничу допомогу та витрат, що пов`язані з явкою представника до суду, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 15.04.2024 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", третя особа: ОСОБА_1 про визнання зобов`язання припиненими, відмовлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч. 12 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частин 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Судом встановлено, що 29.09.2023 року між Адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» та ОСОБА_1 (Третьою особою) укладено Договір AL 29/09/2023 про надання правничої допомоги, за умовами п. 1.1. якого зазначене Адвокатське об`єднання (за умовами Договору Виконавець) зобов`язалося за дорученням Клієнта ( ОСОБА_1 ) надати йому правову допомогу (надалі також Юридичні послуги), а Клієнт зобов`язався прийняти та оплатити Юридичні послуги та, якщо інше не погоджено Сторонами, компенсувати фактичні витрати, необхідні для належного виконання доручення Клієнта.

У п. 1.3. вищевказаного Договору зазначено, що зміст та обсяг правової допомоги, які надаються Клієнту на підставі даного Договору, визначаються сторонами у окремому дорученні, яке є невід`ємною частиною даного Договору.

Пунктом 5.3. Договору AL 29/09/2023 про надання правничої допомоги від 29.09.2023 року зазначено, що розмір гонорару та порядок його оплати визначається сторонами окремо у кожному дорученні до цього Договору, яке є його невід`ємною частиною.

Крім того, 29.09.2023 року між Адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» та ОСОБА_1 (Третьою особою) укладено Доручення № 2 до Договору AL 29/09/2023 про надання правничої допомоги від 29.09.2023 року, за умовами п. 1. якого Клієнт надає, а Адвокатське об`єднання приймає доручення Клієнта щодо надання йому правової допомоги, яка полягає у представництві інтересів Клієнта у цивільній справі № 465/3045/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОПТИМУМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Згідно п. 2. Доручення № 2 від 29.09.2023 року, правова допомога передбачає: представництво інтересів Клієнта у Франківському районному суді м. Львова у справі № 465/3045/23 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ОПТИМУМ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , про визнання зобов`язання припиненим; звернення із адвокатськими запитами до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних Адвокатському об`єднанню для надання правничої допомоги Клієнту.

Пунктом 3 Доручення № 2 від 29.09.2023 року встановлено, що вартість правової допомоги (гонорар Адвокатського об`єднання) становить 40 000,00 грн., яка сплачується Клієнтом протягом 10 (десяти) календарних днів з дня підписання сторонами акт приймання-передачі наданих послуг.

Згідно Акту №1 приймання передачі наданих послуг від 19.04.2024 року загальна вартість наданих ОСОБА_1 послуг адвокатським об`єднанням «Мистецтво права» становить 40 000, 00 гривень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених третьою особою, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати ВСУ від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати ВСУ від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, відмову у задоволенні позовних вимог позивача, значення справи для сторін, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про задоволення вимог представника третьої особи про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, в розмірі 25 000 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу суд вважає належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи.

Крім того, представник третьої особи просить стягнути з позивача судові витрати, пов`язані з явкою представника до суду у розмірі 13 486, 54 грн.

Витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 138 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18(провадження № 61-9124св20) зроблено висновок, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально. Запровадження законодавцем граничного розміру (верхньої межі) компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані з прибуттям до суду, покликане насамперед запобігти завищенню розміру цих витрат та попередженню зловживання таким правом.

Розмір судових витрат, які ОСОБА_1 поніс на забезпечення явки (прибуття) представника до суду підтверджується наступними письмовими доказами: двома квитками АТ «Укрзалізниця» зі сполученням «Київ - Львів» (вартість квитка 631,41 грн.) та зі сполученням «Львів - Київ» (вартість квитка 639,66 грн.); квитанцією про сплату добових на загальну суму 1 200,00 грн.; двома квитками АТ «Укрзалізниця» зі сполученням «Київ - Львів» (вартість квитка 205,09 грн.) та зі сполученням «Львів - Київ» (вартість квитка 828,44 грн.), необхідність яких була зумовлена призначенням судового засідання на 11.12.2023 року; квитанцією про сплату добових на загальну суму 1 200,00 грн.; двома квитками АТ «Укрзалізниця» зі сполученням «Київ - Львів» (вартіст квитка 652,78 грн.) та зі сполученням «Львів - Київ» (вартість квитка 586,94 грн.), необхідність яких була зумовлена призначенням судового засідання на 16.01.2024 року; квитанцією про сплату добових на загальну суму 600,00 грн.; двома квитками АТ «Укрзалізниця» зі сполученням «Київ - Львів» (вартість квитка 809,66 грн.) та зі сполученням «Львів - Київ» (вартість квитка 144,94 грн.), необхідність яких була зумовлена призначенням судового засідання на 12.02.2024 року; квитанцією про сплату добових на загальну суму 1 200,00 грн.; двома квитками АТ «Укрзалізниця» зі сполученням «Київ - Львів» (вартість квитка 783,96 грн.) та зі сполученням «Львів - Київ» (вартість квитка 810,41 грн.), необхідність яких була зумовлена призначенням судового засідання на 06.03.2024 року; квитанцією про сплату добових на загальну суму 600,00 грн.; двома квитками АТ «Укрзалізниця» зі сполученням «Київ - Львів» (вартість квитка 358,01 грн.) та зі сполученням «Львів - Київ» (вартість квитка 1 035,24 грн.),необхідність яких була зумовлена призначенням судового засідання на 14.03.2024 року; квитанцією про сплату добових на загальну суму 1 200,00 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування стороні витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалася особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.

Суд приходить до висновку, що надані представником третьої особи документи підтверджують понесення заявлених ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із прибуттям до суду його представника у розмірі 7486,54 грн., а тому заява представника третьої особи у вказаній частині є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Водночас щодо вимог про стягнення з позивача на користь третьої особи витрат за одну добу перебування у відрядженні, суд дійшов висновку, що такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що добові витрати передбачають витрати за кожну добу перебування в іншому населеному пункті, проте в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження того, що представник третьої особи у зв`язку з судовим розглядом справи у Франківському районному суді м.Львова перебував у м. Львові цілу добу, а сам факт переїзду з одного населеного пункту до іншого (в якому розташований суд) не може бути достатньою підставою для стягнення з позивача на користь третьої особи добових.

Враховуючи вище викладене, заява представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", третя особа: ОСОБА_1 про визнання зобов`язання припиненими, підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

вирішив:

заяву представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Лобач Ігоря Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Оптимум", третя особа: ОСОБА_1 про визнання зобов`язання припиненими задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з явкою представника до суду у розмірі 7 486 (сім тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 54 копійки.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на додаткове рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Суддя Ванівський Ю.М.