Справа №2-2704-2009
4-с/705/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Моросліп А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС у місті Умані Уманського районну Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ),

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2009 року стягнуто з нього ОСОБА_1 , приватного підприємства «Віват-М» на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість по кредитному договору в сумі 813777,41 грн., солідарно. Вказаним рішенням також стягнуто судових витрат в сумі 910 грн.

На виконання вищезазначенного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-2704 від 01.12.2009, на підставі якого 19.01.2010 державним виконавцем Рутенко Т.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

05.12.2023 він звернувся з письмовою заявою до відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) з вимогою повідомити про наявність відкритих відносно нього виконавчих проваджень та надати при цьому копії відповідних постанов.

Листом-відповіддю №105499/26.8-30/5 від 12.12.2023 року за підписом в.о. начальника відділу Світлани Плахотнюк повідомлено, що у відділі ДВС на виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення боргів з нього на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Підчас вчинення виконавчих дій, 24.08.2010 року державним виконавцем на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. На розгляді ДВС перебувало виконавче провадження №16731895 з примусового виконання листа №2-2704 виданого 01.12.2009 Уманським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судових витрат в сумі 910 грн.

19.01.2010 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на його майно. 24.08.2010 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист повернуто стягувачу.

10.08.2011 державним виконавцем з накладенням арешту на його майно, повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №281055585 з примусового виконання виконавчого листа №2-2704, виданого Уманським міськрайонним судом 01.12.2009 року.

23.11.2011 постановою державного виконавця повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Цим же листом повідомлено, що матеріали виконавчих проваджень знищено за закінченням терміну зберігання в архіві, а тому надати копії постанови про відкриття проваджень не має можливості, інших виконавчих проваджень станом на 12.12.2023 року відносно нього не має.

28.12.2023 року він звернувся з заявою до відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ) з проханням про зняття арешту з його майна, що накладений постановою державного виконавця від 19.01.2020 року.

На що отримав відмову, а тому вважає, що наявність не знятого арешту на його майно, порушує його права як власника, тому він звертається до суду з вказаною скаргою та просить суд визнати бездіяльність ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ), що полягає у незнятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного у виконавчому провадженні №16731735 протиправною; зобов`язати ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ) зняти арешт із усього майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме обтяження: - номер запису про обтяження: 9440521, дата та час державної реєстрації: від 22.01.2010 року 09:18:37, документи, подані для державної реєстрації: постанова, серія та номер № 16731735, виданий 19.01.2010 року, видавник МВ ДВС Уманського МРУЮ, ОСОБА_3 ; вид обтяження: арешт нерухомого майна; обтяжувач: Уманський міський відділ державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, . Особа, майно/права, якої обтяжуються: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явились, представник скаржника надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути скаргу без його участі, вимоги скарги підтримує та просить задовольнити.

Представник ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ) повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а також не надав суду будь-яких пояснень та матеріалів по суті скарги.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи в сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1) частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки №359472832 від 21.12.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта наявне обтяження за №9440521 у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстроване 22.01.2010 на підставі постанови № 16731735 від 19.01.2010, виданої МВ ДВС Уманського МРУЮ Рутенко Т.П., об`єктом якого є невизначене майно, все нерухоме майно власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 .

28.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до керівника ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гудзовського О.О. з проханням вирішити питання щодо зняття обтяження, арешту всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виключаючи відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.

Відповідно до відповіді ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 12.12.2023 №105499/26.8-90/5 в провадженні ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебували в/п № НОМЕР_2 та в/п № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих листів №2-2704 виданих 01.12.2009 року Уманським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу по кредитному договору та судових витрат. 19.01.2010 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

24.08.2010 року винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

В результаті повторного пред`явлення виконавчого документу стягувачем, державним виконавцем відкрито в/п №28105585 з примусового виконання виконавчого листа №2-2704 виданого 01.12.2009 року Уманським міськрайонним судом, 10.08.2011 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника і 23.11.2011 винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також повідомлено, що станом на 12.12.2023 року будь яких інших виконавчих проваджень про стягнення боргів з ОСОБА_1 в провадженні відділу не перебуває.

Також згідно листа ВДВС у м.Умані Уманського району Черкаської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 08.01.2024 за №2082/5 боржнику надано аналогічні відомості, а також роз`яснено, що відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», в разі поверненння виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п.2 та п.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в новій редакції), арешт, накладений на майно боржника знімається та не скасовуються інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», в разі відсутності підстав для зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п.2 та п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин у даній праві, тобто станом на час вчинення державним виконавцем дій в межах виконавчих проваджень, боржником у яких є скаржник ОСОБА_1 , (далі Закон №606-XIV) провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Також, згідно положень частин 1 та 2 статті 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду;

2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання;

3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва;

3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі;

6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення;

7) визнання боржника банкрутом;

8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби;

11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону;

14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" 3319-17 заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Також, відповідно до приписів ст.60 Закону №606-XIV передбачені випадки зняття арешту з майна та згідно частин 1 та 2 зазначеної статі особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Аналогічні приписи щодо зняття арешту з майна встановлені ст. 59 Закону № 1404-VIII.

Під час розгляду скарги в порядку ст. 447 ЦПК України суд лише перевіряє обґрунтованість скарги та при встановленні порушень визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів скарги, боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, оскільки вважає, що останній порушує його права та законні інтереси як власника майна шляхом не зняття арешту, накладеного постановою МВ ДВС Уманського МРУЮ 19.01.2010 в межах виконавчого провадження № 16731735 (обтяження 9440521).

Разом з цим, матеріали скарги не містять доказів закінчення або завершення виконавчого провадження № 16731735, боржником у якому є скаржник ОСОБА_1 , в порядку, визначеному спеціальним законом, що могло б вказувати на наявність підстав для зняття державним виконавцем накладеного арешту на майно.

За вказаних обставин, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі в їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець діяв в межах повноважень, визначених Законом №606-XIV, оскільки повернення документу стягувачу з підстав п.2 та п.5 ч.1 ст.47 не передбачає наслідком зняття арешту з майна боржника, оскільки виконавче провадження не було завершено. В свою чергу боржником ОСОБА_1 не надано жодного доказу, який би вказував на виконання ним рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.12.2009 року, на підставі якого було видано виконавчі листи №2-2704 від 01.12.2009, що перебували в провадженні ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) і під час вчинення дій спрямованих на примусове виконання рішення, державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

За встановлених обставин, суд вважає посилання скаржника на протиправність бездіяльності державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) необґрунтованими.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця та при наявності до того законних підстав, суд не вбачає порушень прав та законних інтересів боржника, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом із цим суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику ОСОБА_1 право на звернення до суду на загальних підставах з позовом про зняття арешту майна, як це передбачено ст.59 Закону № 1404-VIII.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 4, 12, 81, 89, 260, 263, 354, 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги божника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС у місті Умані Уманського районну Черкаської області ЦМУМЮ (м.Київ) відмовити.

Роз`яснити боржнику ОСОБА_1 право на звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складене 26.08.2024.

Суддя Р. В. Піньковський