К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року місто Київ

справа № 752/3602/22

апеляційне провадження № 22-ц/824/814/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Ольшевської І.О. від 26 червня 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

5 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариством «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) (далі - договір-1).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору-1. У разі відмови споживачів від отримання вказаних послуг, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.

Таким чином, відповідач отримував послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору-1 у вказаній газеті на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відому від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київоводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами від 30 вересня 2021 року та від 31 грудня 2021 року) (далі - договір-2), у зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.

Відповідач в порушення умов договорів зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 1 жовтня 2019 року по 31 грудня 2021 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 13 003,37 грн, а також 35,56 грн - зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку та 140,84 грн - із внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 13 179,77 грн.

Також у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 420,91 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 218,72 грн.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 13 179,77 грн, 3% річних у розмірі 420,91 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 218,72 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 червня 2023 року у задоволенні позову ПрАТ «АК «Київводоканал» відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , або проживає за вказаною адресою, за згодою власників квартири користувався нею та отримував житлово-комунальні послуги в

період, за який заявлено до стягнення заборгованість, а тому позивачем не доведено, що відповідач є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі ПрАТ «АТ «Київводоканал», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Заявник зазначає, що суд дійшов передчасного висновку про те, що на підставі інформації з листа Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 у спірний період не був споживачем житлово-комунальних послуг та не проживав за вказаною адресою, адже зазначеною інформацією лише підтверджено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності не зареєстрована.

Не перебування вказаної квартири у власності відповідача не є підставою для звільнення останнього від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, адже відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися правом на подання відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 5 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія "Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (а. с. 9).

Відповідно до пункту 1.1. договору позивач взяв на себе зобов`язання з надання відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з пунктом 3.1. договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (а. с. 11).

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київоводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення. Договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті ПрАТ «АК «Київводоканал» співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з Товариством ,

Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.(а. с. 10).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Виходячи з визначеннями, наданим у пунктах 2, 6, 13 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) може бути індивідуальний або колективний.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно положень пунктів 1, 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного

здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (втратили чинність 01 травня 2022 року), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 30 Правил передбачено що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг.

Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якими вони фактично користувалися ними. При цьому наявність чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначав, що він надає відповідачу послуги з постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , або проживає за вказаною адресою, за згодою власників квартири користувався нею та отримував житлово-комунальні послуги в період, за який заявлено до стягнення заборгованість, а тому позивачем не доведено, що відповідач є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

У таких висновках суд першої інстанції керувався тим, що відповідно листа від 31 травня 2023 року № 062/14-7308 (И-2023) Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» згідно реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована. Також відповідна інформація відсутня згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Частиною першою статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника).

Згідно з частиною четвертою вказаної статті, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, щонадавач послуг має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у цій квартирі. При цьому, позивач має право вимагати виконати обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг разом від всіх осіб, які зареєстровані в квартирі, або від однієї особи.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 78-80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно отриманої судом першої інстанції в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи від 14

березня 2023 року № 90412572 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , значиться зареєстрованими відповідач ОСОБА_1 у період із 13 січня 1995 року по теперішній час (а. с. 35).

Також на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрації листом від 06 жовтня 2022 року № 100-7751 повідомила, що відповідно до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади міста Києва за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2021 року були зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (відповідач у справі), ОСОБА_3 (а. с. 36).

Таким чином, зазначені докази підтверджують, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим позивач як надавач послуг в силу приписів частини третьої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг від відповідача ОСОБА_1 .

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення усієї заборгованості за вказаною квартирою із тієї особи, відомості про яку були наявні у позивача, що не позбавляє в подальшому відповідача, який виконав зобов`язання зі сплати коштів за отримані послуги, права стягнути ці кошти з інших мешканців житла, які несуть солідарну відповідальність.

Приписи статей 205, 634, 641, 642, 714 ЦК України і частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору про надання житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладання договору, а сам договір є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 зазначено, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Відповідно до частини третьої статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Оскільки протягом місяця з дня опублікування позивачем у засобі масової інформації повідомлення та договору відповідач про свою відмову укласти договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення у письмовому вигляді не направив, він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору, а відтак можна дійти висновку про наявність договірних відносин між сторонами.

Таким чином, відповідач у період часу з 1 жовтня 2019 року по 31 грудня 2021 року був споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки після розміщення їх виконавцем 05 серпня 2014 року у засобі масової інформації повідомлення про публічний договір (оферту) та тексту договору про надання таких комунальних послуг в установленому законом порядку не заявив відмову від надання зазначених послуг, а також протягом спірного періоду фактично користувався послугами, які надавалися позивачем.

До матеріалів справи позивачем долучено довідку про заборгованість, що обліковується за період з 01 жовтня 2019 року по 31 грудня 2021 року по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12), з якої убачається, що загальна сума заборгованості відповідача становить 13 179,77 грн та складається з:

- 13 003,37 грн - заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення;

- 35,56 грн - внески за обслуговування вузла комерційного обліку;

- 140,84 грн - плата за абонентське обслуговування.

Також позивачем долучено розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з жовтня 2019 по грудень 2021 (а. с. 13), з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 14 819,40 грн, з яких: 13 003,37 грн - за житлово-комунальні послуги; 35,56 грн - внески за обслуговування вузлів комерційного обліку; 140,84 грн - плата за абонентське обслуговування, 420,84 грн - три проценти річних; 1 218,72 грн - інфляційних втрат.

Надані позивачем докази відповідають критеріям належності, допустимості та стосуються предмету доказування у даній справі.

Доказів на підтвердження сплати наявної заборгованості в повному обсязі матеріали справи не містять.

Будь-яких доказів, що відповідач не отримував житлово-комунальні послуги матеріали справи не містять.

Також у справі відсутні будь-які докази того, що відповідач звертався до ПАТ «АТ «Київводоканал» із клопотанням про припинення надання послуг із централізованого постачання холодної води та водовідведення, а також із скаргами щодо ненадання чи неякісне надання цих послуг у період з жовтня 2019 року по грудень 2021 року.

Отже, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог

ПАТ «АТ «Київводоканал»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті з жовтня 2019 року по грудень 2021 року житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 13 179,77 грн, а також три проценти річних у розмірі 420,84 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 218,72 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог статей 263, 264 ЦПК України, наведених вище обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «АТ «Київводоканал».

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АК «Київводоканал» підлягають стягненню судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 6 202,50 грн.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого

водовідведення у розмірі 13 179,77 грн, три прценти річних у розмірі 420,91 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 218,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, місцезнаходження: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а) судовий збір у розмірі 6 202,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: