Дата документу 10.07.2024
Справа № 501/1933/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н. Д.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: ОСОБА_2

треті особи:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

2 Головне управління Національної гвардії України в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України,

3 Головне управління Національної гвардії України,

предмет та підстави позову: про встановлення факту, що має юридичне значення

учасники справи не з`явилися

ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача, відповідача, третіх осіб.

ОСОБА_1 06.05.2024 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 (треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління Національної гвардії України в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головне управління Національної гвардії України) та просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з внуком, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , загиблим ІНФОРМАЦІЯ_4 і перебування її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його утриманні на день загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позовна заява мотивована тим, що позивач є бабусею ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вона офіційно отримала статус опікуна над внуком з 19.05.1994. Є пенсіонеркою за віком. Мати внука, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько - ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 в 2005.

Позивач вказує, що з дня народження внука і до дня його мобілізації позивач з внуком постійно проживали разом, вели спільне господарство, були зареєстровані за однією адресою, є співвласниками житла у якому мешкали. Опікою внука, до досягнення ним повноліття займалась позивач і їй у його вихованні допомагав чоловік, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після смерті чоловіка внук повністю взяв на себе опіку над позивачем, фінансово утримував позивача, надавав матеріальну допомогу на лікування, придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг. Допомога, яку позивач отримувала від внука, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

07.03.2023 позивачу було направлено сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_7 за №81/337, про те, що її внук, який був старшим солдатом, загинув смертю хороброго захисника України, під час виконання бойового завдання, залишаючись вірним присязі, де було роз`яснено, що це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги і надання пільг в установленому законодавством порядку).

29.02.2024 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України за № 40/17/13-2190 позивачу направлено лист у якому зазначалось, що документи, які надійшли на оформлення виплат одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» повертаються на доопрацювання для уточнення та надання додаткових документів, а саме стосовно перебування позивача на утриманні загиблого старшого солдата ОСОБА_3 . Після уточнення документів просять їх надати до військової частини для подальшого їх розгляду та затвердження.

Оскільки іншим шляхом позивач не має можливості довести факт проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю і перебування на його утриманні, що необхідно для реалізації її особистого права на одноразову грошову допомогу у зв`язку із смертю внука, позивач змушена звертатись до суду із даною позовною заявою.

Сторони були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити (а.с.73, 93).

Відповідач відзиву на позов не надала, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтвердила що між позивачем і нею дійсно існував спір, щодо майнових прав після смерті ОСОБА_3 , однак вона проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує і просить суд справу розглянути у її відсутність (а.с.74).

Третя особа військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, надала до суду пояснення щодо позову або відзиву, де просила позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення. Свої пояснення мотивувала тим, що позивачу для отримання одноразової грошової допомоги слід доводити факт наявності у неї права на пенсію у разі втрати годувальника, а не перебування на утриманні чи родинних відносин, позовні вимоги мають бути адресовані особам, які мають право на відповідні виплати, позивачем не доведено, що отримана допомога була основним і постійним засобом до існування. Зазначили, що повноваження щодо прийняття рішення з приводу виплат одноразової грошової допомоги та здійснення самої виплати належить Головному управлінню Національної гвардії України, а не військовій частині, повноваження військової частини в питанні виплати одноразової грошової допомоги обмежені лише збором документів, складанням висновку та направлення його до Головного управління Національної гвардії України (а.с.81-85).

Позивачем надано заперечення на пояснення третьої особи військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с.133-136), мотивуючи тим, що вона є бабусею загиблого ОСОБА_3 , статус опікуна над внуком отримала з 1994. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , батька було позбавлено батьківських прав в 2005. Загиблий ОСОБА_3 одружений не був, сім`ї не мав. Крім неї та двоюрідної бабусі ОСОБА_2 , у загиблого більше нікого не було. Вона прийняла спадщину, як спадкоємець внука. До дня смерті внука постійно проживали разом, були співвласниками житла, внук опікувався нею та утримував: надавав матеріальну допомогу на лікування, придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг, допомога, яку позивач отримувала від загиблого, була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Вона є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 і на неї поширюються вимоги ст.ст.16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей», постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця і вона має право на отримання одноразової грошової допомога в розмірі 15 000 000 гривень.

Третя особа Головне управління Національної гвардії України була належним чином повідомлена чином про дату та час слухання справи, пояснення щодо позову не надавались (а.с.116, 118, 163-164, 169, 170,171, 191).

Третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , була належним чином повідомлена чином про дату та час слухання справи, пояснення щодо позову не надавались (а.с. 70,114 115,167, 194).

ІI. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 06.05.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.64).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 07.05.2024 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.65-66).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 22.05.2024 було витребувано докази і залучено в якості третьої особи Головне управління Національної гвардії України (а.с.107-108, 109-110).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , батько дитини - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.06.1993 (а.с.20).

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено 28.11.1992, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 2 від 23.04.2024 (а.с.21-22 ).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 13.06.2001 (а.с 23).

ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 , батьком значиться - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 06.12.2023 (а.с.28)

ОСОБА_1 офіційно отримала статус опікуна над внуком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 19.05.1994, що підтверджується копією рішення Виконавчого комітету Іллічівської міської ради №752 від 22.06.2007 (а.с.26), рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17.05.2005 (а.с.с24-25), витягом з обліково-статистичної картки дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування від 23.07.2010 №743 (а.с.27).

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , постійно проживали однією сім`єю і були зареєстровані разом, до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями довідки про задекларованих у житловому приміщенні від 09.04.2024 №2087 (а.с.30), акту з місця проживання від 14.04.2024 (а.с.33).

26.07.1988 між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 26.07.1988 (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №224 від 20.09.2014 (а.с.31).

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 були співвласниками кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями договору дарування від 05.10.2007 (а.с.34), свідоцтва про право на спадщину від 08.04.2015 (а.с.35).

Згідно копії листа, наданого приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Кушнеровою Л.Д., ОСОБА_1 , яка є єдиною спадкоємицею ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від інших спадкоємців заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 не надходило (а.с.137).

07.04.2022 ОСОБА_3 мобілізовано до військової частини НОМЕР_6 АДРЕСА_3 , він мав військове звання старший солдат, що підтверджується копією довідки, наданою військовою частиною НОМЕР_6 Національної гвардії України, №1/30/3-60 від 12.07.2022 (а.с.18).

ОСОБА_3 проходив службу в військовий частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, де 03.03.2023 під час руху на позицію в районі населеного пункту Бахмут Донецької обл., внаслідок ворожого обстрілу, отримав поранення не сумісне із життям і загинув смертю хороброго захисника України, під час виконання бойового завдання, залишившись вірним присязі, що підтверджується копіями сповіщення сім`ї №81/337 від 07.03.2023 №1/659 на ім?я ОСОБА_1 , постанови медичної (військово-лікарської) комісії №146 від 12.07.2023 (а.с.16-17).

Відповідно до копії Акту №567/23 про нещасний випадок (в тому числі поранення) старшого солдата ОСОБА_3 від 26.06.2023, затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 03.03.2023 приблизно о 18 годинні 45 хвилин під час виконання бойового завдання на вогневій позиції « ІНФОРМАЦІЯ_10 » на північно-східній околиці міста Бахмут Бахмутського району Донецької області старший солдат ОСОБА_3 потрапив під мінометний обстріл противника, внаслідок чого отримав вибухову травму несумісну з життям. Нещасний випадок стався зі старшим солдатом ОСОБА_3 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.13-15).

Відповідно до копії постанови №146 від 12.07.2023, виданої медичною (військово-лікарською) комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Харківській області» МВС України діагноз і постанова військово-лікарської комісії: травма «Вибухова травма (03.03.2023): сукупна травма тіла», що призвела до смерті (03.03.2023), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.16), про що видано свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_7 від 14.03.2023, що підтверджується копією свідоцтва (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про поховання №036 від 14.03.2023, виданого ОСОБА_1 здійснено поховання ОСОБА_3 на кладовищі «КП Молодіжне-2», розташоване між пгт.Великодолинське та с.Малодолинське (а.с.38).

Командування військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України направлено лист вдячності бабусі (а.с.45) та вручено нагороду внука «За мужність 3-го ступеня (посмертно) (а.с.46-47).

При зверненні позивача 11.10.2023 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з заявою для оформлення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» позивачу військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України за № 40/17/13-2190 направлено лист, у якому зазначаеться, що документи, які надійшли на оформлення виплат одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» повертаються на доопрацювання для уточнення та надання додаткових документів, а саме стосовно перебування позивача на утриманні загиблого старшого солдата ОСОБА_3 . Після уточнення документів просили їх надати до військової частини для подальшого їх розгляду та затвердження (а.с.43-44).

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України від 31.05.2024 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію в разі втрати годувальника за померлого чоловіка відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмір 7112, 94 грн. (а.с.161).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_3 від 07.06.2024 №526, наданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України його загальний дохід за лютий 2023 та березень 2023 становить 166 998, 50 грн., що (в десять разів) перевищує дохід бабусі, яка знаходилась на його утриманні (а.с.129, 130, 131).

З наданих позивачем квитанцій за оплату комунальних послуг та придбання ліків слідує, що за час спільного проживання з ОСОБА_3 проводились оплати комунальних послуг щомісячно, придбання ліків, що складало в сумі щомісячно значних витрат, що підтверджується довідками з КП «Міське управління житлово-комунальних послуг» від 4.05.2024, особовий рахунок 03001/104449 за період 11.01.2022 по 29.03.2024., КП «Чорноморськводоканал» за період з січня 2021 по грудень 2023, КП «Чорноморськтеплоенерго» від 24.05.2024, довідкою №84 від 31.05.2024, довідкою №85 від 31.05.2024, квитанція за газ 22.06.2023, 01.05.2023, 26.12.2022, 26.04.2023, квитанцією на придбання ліків 17.05.2024 (а.с.138, 139, 140, 141, 142, 143, 144-147, 148 ).

Факт того, що ОСОБА_1 проживала зі своїм внуком ОСОБА_3 та перебувала на його утриманні підтверджується також письмовими показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які вказали, що дійсно вони проживали разом, внук опікувався і утримував бабусю, він піклувався про неї, про її здоров`я, самостійно купував ліки і за допомогою друзів, утримував її матеріально, вони вели спільне господарство (а.с.48-50, 53-54, 58-58 зв.).

ІV. Оцінка Суду.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно з частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових 32 формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Пунктом 2 постанови КМ України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до ч.1 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.

Згідно ч.4 ст.16-1 зазначеного Закону, до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі №1- 8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю.

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.

Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний правовий висновок викладено в Постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 №5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтями 257, 258, 264, 265, 266 Сімейного кодексу України визначені права і обов`язки баби і діда, прабаби і прадіда та їхніх внуків і правнуків.

У відповідності до частини 1 статті 264 Сімейного кодексу України внуки, правнуки зобов`язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. Такий обов`язок мають особи і щодо тих, з ким вони проживали однією сім`єю до досягнення повноліття.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вирішує питання у сукупності, керуючись принципом верховенства права, вважає, що наданих доказів по справі достатньо для встановлення фактів про які просить позивач.

Окрім цього, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують юридичний факт, встановлення якого є необхідним для отримання заявником одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності надані суду письмові докази, письмові покази свідків, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 надані належні та допустимі докази на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , з внуком, ОСОБА_3 загиблим 03.03.2023 і перебування ОСОБА_1 на його утриманні.

За таких обставин, оскільки заявник не має іншої можливості підтвердити факт того, що вона та її внук, який загинув, були членами сім`ї, але встановлення цього факту породжує юридичні наслідки, оскільки, з таким фактом законодавство пов`язує можливість реалізації прав заявника на призначення одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст.11, 13, 17-19, 76-82, 89, 95, 293-294, 315, 319, 352, 354-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головне управління Національної гвардії України в особі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головне управління Національної гвардії України - задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 з онуком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , загиблим ІНФОРМАЦІЯ_13 і перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 на його утриманні на день загибелі (смерті) ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко