УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року

м. Київ

справа № 229/7717/23

провадження № 61-5542ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 , зацікавлені особи: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області, Южненській відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 березня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання заінтересованої особи ОСОБА_1 про залишення без розгляду заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 15 березня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяви відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

ОСОБА_1 15 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що суду достеменно було відомо, що згідно статті 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути поданні апеляційні скарги окремо від рішення суду. Так відповідно до пункту 16 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційне провадження на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяви, виходив з того, що відповідно до положень статті 357 ЦПК України скарга подана на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Статтею 353 ЦПК України визначений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, та не передбачено можливість такого оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяви.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зроблено висновок, що «ухвала про відмову у залишенні заяви без розгляду не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на ухвалу про відмову у залишенні заяви без розгляду … право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення. Заперечення учасників процесу щодо наявності підстав для залишення заяви без розгляду мають розглядатися судом при оскарженні рішення, ухваленого по суті спору. У зв`язку із цим право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, в аспекті апеляційного оскарження ухвали про відмову у залишенні заяви без розгляду, підлягає обмеженню, яке застосовується з легітимною метою та зберігає пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Подібний висновок зроблено у пункті 26 ухвали Великої Палати Верховного Суду 4 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц».

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Оскаржене судове рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

гідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 , зацікавлені особи: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Южненської міської ради Одеського району Одеської області, Южненській відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат