Справа № 464/710/24
пр.№ 2/464/684/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі судді Шашуріної Г.О.

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/710/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над ним опіку та призначити позивача його опікуном.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 07 лютого 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 09 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов повністю підтримує.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, і оскільки їхня явка не визнавалася судом обов`язковою, розгляд справи проведено у їхню відсутність на підставі наявних документів про права і взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. (ст.ст.12,81 ЦПК України).

Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_4 проживає в сім`ї позивачки ОСОБА_1 , яка являється матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації від 21 червня 2024 року, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Як вбачається з копії історії розвитку дитини ОСОБА_4 , 02.09.2022 року, що долучена позивачкою до матеріалів справи, в такій зазначено телефон батька , що є телефоном відповідача ОСОБА_2 , зазначено про відмову батька від проведення щеплень дитині, що свідчить про те, що батько неповнолітнього брав участь в медичному догляді сина.

Згідно з заявою ОСОБА_2 начальнику відділу Служба у справах дітей Сихівського району від 17 жовтня 2023 року останній просить не позбавляти його батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_4 та просить вирішити питання повернення ОСОБА_1 йому сина. Даних, що інша заява начальнику відділу Служба у справах дітей Сихівського району написана і підписана ОСОБА_2 суду не представлено.

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина позивачем не надано.

З матеріалів справи судом вбачається, що між учасниками справи існує конфлікт щодо визначення місця проживання та порядку виховання неповнолітнього ОСОБА_4 . Так, на даний час ОСОБА_4 проживає разом з бабцею - позивачкою по справі, проте, остання в своєму позові не заперечувала, що відповідач якийсь час після народження сина проживав теж разом з ними.

Суд наголошує, що позивач не надала доказів того, що відповідач умисно ухилявся від своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина. Вона не зверталася ні до суду, ні до відповідача щодо способів виконання ним обов`язку утримувати дитину.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між батьком і бабцею дитини, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання дитини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування в особі органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації від 21 червня 2024 року, згідно з яким орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має рекомендаційний характер, прийнятий за відсутності відповідача та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Вказана правова позиція стверджується постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц.

З урахуванням наведеного, зазначені позивачем обставини не свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та не є підставою для позбавлення його батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає, що судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні позову відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

третя особа Сихівська районна адміністрації Львівської міської ради як орган опіки та піклування (, м. Львів, пр. Червоної Калини, 66)

третя особа ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Повне рішення суду складено 13 вересня 2024 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна