ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/761/23

Головуючий у першій інстанції Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/114/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Шапко В.М., Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Акціонерне товариство Оператор газорозподільної

системи Чернігівгаз, Акціонерне товариство Національна

акціонерна компанія Нафтогаз України

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 20 червня 2023 року, місце ухвалення рішення м. Прилуки, дата складання повного тексту рішення - 27 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз, Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , є споживачем послуг AT Чернігівгаз та ТОВ Чернігівгаз збут. 07.12.2022 року за адресою по АДРЕСА_1 позивачем було виявлено припинення газопостачання до належного йому домоволодіння невідомими особами та із невідомих йому підстав, шляхом від`єднання відводу газопроводу. За доводами позивача, він та його родина залишилися у зимовий період без опалення та можливості приготувати собі харчування. Опинившись в умовах мінусового вуличного температурного режиму, з існуванням ризику ймовірності розмерзання системи опалення домоволодіння, із подальшою непридатністю її до експлуатації, позивачу нічого не залишалося, як підключити газопостачання, аби зберегти майно у робочому стані під час опалювального періоду, оскільки жодних письмових документів щодо відключення його будинку від газопостачання він не отримував. 19.12.2022 року за адресою по АДРЕСА_1 , прибули працівники Прилуцького відділення AT Чернігівгаз, та склали акт про порушення №CN 001820 від 19.12.2022 року, з підстав несанкціонованого відновлення газопостачання. Позивач зазначав, що іцей же день йому було вручено акт про порушення №CN 001809 від 07.12.2022 року. З акту про порушення №CN 001809 від 07.12.2022 року вбачається, що його було складено за участю споживача ОСОБА_2 , яка відповідно до свідоцтва про смерть, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а підставою правопорушення зазначено несанкціоноване відновлення газопостачання. Позивач стверджує, що обидва акти про порушення не відповідають вимогам п.7 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у відповідності до якого під час складання акта про порушення, акта про усунення порушення, акта про припинення/відновлення газопостачання тощо, представниками Оператора ГРМ обов`язково фіксуються та зазначаються у вищезазначених актах показання лічильника газу (ЗВТ). Жодних пояснень щодо підстав відключення домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 від газопостачання уповноважені особи AT Чернігівгаз не надали, як і будь-яких документів, які підтверджували б припинення газопостачання. Позивач вказував, що тільки у відповідь на адвокатський запит AT Чернігівгаз надало копію одного акту про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу від 07.12.2022 року. З даного акту вбачається, що підставо для його складення стало несанкціоноване відновлення газопостачання. Позивач зазначає що станом до 07.12.2022 року газопостачання до домоволодіння по АДРЕСА_1 постачальником здійснювалось, тож підстав для його відновлення не було, що підтверджується відсутністю інших актів про відключення та підключення газопостачання за вказаною адресою. Позивач вважає, що відключення та складення акту про порушення відбулося неправомірно, та з істотним порушенням вимог чинного законодавства. За наведених обставин, ОСОБА_1 просив зобов`язати АТ Чернігівгаз та ТОВ Чернігівгаз збут відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 ; витрати, пов`язані з припиненням та повторним підключенням газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , покласти на відповідачів. Також позивач ставив питання про відшкодування на його користь понесених ним по справі судових витрат, та стягнення з відповідачів на користь держави судового збору по справі.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.06.2023 року позов ОСОБА_1 до АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання - задоволено. Зобов`язано АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Витрати, пов`язані з припиненням та повторним підключенням газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , судом покладено на АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз. Стягнуто з АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз на користь держави судовий збір в розмірі 2 147 грн. 20 коп. Стягнуто з АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати в розмірі 9 000 грн. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до газопостачальної компанії Нафтогаз України про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання, відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз просить скасувати рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого позову в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача у справі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року є незаконним, необґрунтованим та необ`єктивним, ухваленим із неповним та неправильним встановленням обставин, які мають істотне значення для об`єктивного, справедливого та неупередженого розгляду справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи, суперечать вимогам чинного законодавства. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що будь-яких належних доказів того, що АТ Чернігівгаз порушило вимоги чинного законодавства, і тим самим, права позивача, суду надано не було. Апелянт стверджує, що за недоведеності обставин, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції, необгрунтовано їх задовольнив. В той же час, ряд доказів, які обґрунтовували заперечення щодо заявлених позивачем вимог, доводили законність всіх дій відповідача, але судом першої інстанції їх не було прийнято до уваги. За доводами апелянта, здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. 05.05.2021 року АТ Чернігівгаз було припинено газоспоживання споживачу до газифікованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення металевої заглушки, у зв`язку із витоком газу. 07.12.2022 року працівниками АТ Чернігівгаз було виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання за вказаною адресою, припинено газопостачання шляхом зняття згону, встановлення заглушки та опломбування. 19.12.2022 року під час проведення повторного огляду цілісності відключення від системи газопостачання, працівниками АТ Чернігівгаз було виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання за вказаною адресою, та складено акт за підписом ОСОБА_1 , в якому зазначено Я ОСОБА_1 зірвав пломбу, щоб опалювати приміщення. За доводами апелянта, виявлені і зафіксовані порушення із самовільного поновлення газоспоживання позивачем, яке полягало у зриві пломби на газовому стояку у споживача, передбачені та кваліфікуються, як несанкціоноване відновлення газоспоживання, у відповідності до підпункту 2 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, про що було складено відповідні акти про порушення. На думку апелянта, доводи позовної заяви є необґрунтованими, оскільки вони не спростовують встановлені фактичні обставини та висновки складених актів про порушення, а зводяться лише до оцінки доказів та незгоди з ними позивача, а також містять посилання на факти, які були предметом дослідження і оцінки відповідачем, який їх обґрунтовано спростував. Апелянт також не погоджується із рішенням суду першої інстанції від 20.06.2023 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 9 000 грн. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, виходячи із обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, апелянт вважає розмір витрат в сумі 9 000 грн., неспівмірним та завищеним.

Відповідно до приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги, що рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.06.2023 року у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ГК Нафтогаз України про захист прав споживачів шляхом відновлення газопостачання, сторонами справи не оскаржується, рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року апеляційний суд переглядає в межах доводів та вимог апеляційної скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз позивач ОСОБА_1 просив залишити обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року без змін, а апеляційну скаргу АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз, у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення. ОСОБА_1 просить стягнути на його користь з АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз витрати, понесені ним під час апеляційного перегляду справи.

В судових засіданнях апеляційного суду представники відповідача АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз - адвокат Ігнатенко Н.В., адвокат Чернінська Л.М., адвокат Полях І.С. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Зарічна Л.М. просила залишити обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року без змін, а апеляційну скаргу АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз, у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники судового розгляду, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8,9,9,зворот).

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 13.04.2007 року, ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_4 1/4 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

25.12.2008 між ВАТ Чернігівгаз та ОСОБА_2 було укладено типовий договір про надання послуг з газопостачання (а.с.12-13).

У липні, вересні, жовтні 2022 року здійснювалася оплата за послуги з розподілу природного газу та за спожитий газ за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-22).

07.12.2022 року працівниками АТ Чернігівгаз за адресою: АДРЕСА_1 було складено акт про порушення №CN001809, за участю, як зазначено у даному акті, споживача ОСОБА_2 , встановлено порушення: несанкціоноване відновлення газопостачання, відсутність пломби на пломбуючому пристрої (а.с.14-14,зворот). Цього ж дня, 07.12.2022 року, було складено акт про припинення газопостачання, за участю представника споживача ОСОБА_2 (а.с.16, зворот).

19.12.2022 року працівниками АТ Чернігівгаз було складено акт про порушення №CN001820, за участю споживача ОСОБА_1 , встановлено порушення: несанкціоноване відновлення газопостачання, самовільно скручений згін, кран відкритий (а.с.15-15,зворот).

12.01.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про відновлення газопостачання до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27). У відповідь на вказану заяву АТ Чернігівгаз листом від 30.01.2023 року повідомило ОСОБА_1 , що за вищевказаною адресою зі ОСОБА_1 не укладався договір розподілу природного газу (особовий рахунок відкрито на іншого споживача), у зв`язку з чим новому власнику необхідно переоформити договір розподілу природного газу (а.с.26-26,зворот).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову до АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз, суд першої інстанції, встановивши, що представники АТ Чернігівгаз не повідомляли позивача про відключення газопостачання, та припинили газопостачання за відсутності споживача або власника домоволодіння, тобто, із порушеннями норм чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 до АТ Чернігівгаз позову та зобов`язання АТ Чернігівгаз відновити газопостачання, із покладенням на відповідача відповідних витрат. Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо відсутності укладеного договору розподілу природного газу, оскільки факт укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам між позивачем та АТ Чернігівгаз підтверджується оплатою позивачем рахунків за послуги постачання газу, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні відповідні квитанції, тобто, позивач приєднався до умов даного договору. При цьому, суд першої інстанції констатував, що заборгованість за спожитий природний газ або за послуги постачання газу у позивача відсутня. Щодо заявлених позовних вимог до ГК Нафтогаз України про відновлення газопостачання та покладення на них судових витрат, суд першої інстанції зазначив, що ГК Нафтогаз України не наділений такими повноваженнями та обов`язками, тому є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим вимоги заявленого позову до ГК Нафтогаз України задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн., суд першої інстанції виходив із тих обставин, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, договір про надання адвокатських послуг від 04.01.2023 року, акт виконаних послуг від 20.06.2023 року на суму 9 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача АТ Чернігівгаз на підставі приписів статей: 137, 141 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 до АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз позову, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що будь-яких належних доказів того, що АТ Чернігівгаз порушило вимоги чинного законодавства, і тим самим, права позивача, суду надано не було. Апелянт стверджує, що за недоведеності обставин, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, суд першої інстанції, необгрунтовано їх задовольнив. В той же час, ряд доказів, які обґрунтовували заперечення щодо заявлених позивачем вимог, доводили законність всіх дій відповідача, але судом першої інстанції їх не було прийнято до уваги. За доводами апелянта, здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. 05.05.2021 року АТ Чернігівгаз було припинено газоспоживання споживачу до газифікованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення металевої заглушки, у зв`язку із витоком газу. 07.12.2022 року працівниками АТ Чернігівгаз було виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання за вказаною адресою, припинено газопостачання шляхом зняття згону, встановлення заглушки та опломбування. 19.12.2022 року під час проведення повторного огляду цілісності відключення від системи газопостачання, працівниками АТ Чернігівгаз було виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання за вказаною адресою, та складено акт за підписом ОСОБА_1 , в якому зазначено Я ОСОБА_1 зірвав пломбу, щоб опалювати приміщення. За доводами апелянта, виявлені і зафіксовані порушення із самовільного поновлення газоспоживання позивачем, яке полягало у зриві пломби на газовому стояку у споживача, передбачені та кваліфікуються, як несанкціоноване відновлення газоспоживання, у відповідності до підпункту 2 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, про що було складено відповідні акти про порушення. На думку апелянта, доводи позовної заяви є необґрунтованими, оскільки вони не спростовують встановлені фактичні обставини та висновки складених актів про порушення, а зводяться лише до оцінки доказів та незгоди з ними позивача, а також містять посилання на факти, які були предметом дослідження і оцінки відповідачем, який їх обґрунтовано спростував.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Взаємовідносини оператора газорозподільної системи із суб`єктами ринку природного газу визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року.

Згідно пункту 1 глави 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача), з дотриманням Правил безпеки системи газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України Про забезпечення комерційного обліку природного газу; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9)наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10)необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1-5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому, в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.

Тобто, визначеним порядком передбачено обов`язок Оператора ГРМ забезпечити належне та своєчасне (не менше ніж за три доби) повідомлення побутового споживача про заплановане припинення газопостачання.

Вказаний обов`язок може бути виконаний Оператором ГРМ як шляхом надіслання рекомендованого поштового відправлення, так і вручення повідомлення особисто побутовому споживачу під розписку працівниками Оператора ГРМ.

У разі надіслання рекомендованого поштового відправлення, Оператор ГРМ має забезпечити можливість своєчасного його отримання побутовим споживачем, врахувавши нормативні строки пересилання поштових відправлень, які затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 року.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 17.02.2022 року у справі №333/3770/20.

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1- ч.3 статті 89 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, 07.12.2022 року працівниками АТ Чернігівгаз за адресою: м. Прилуки, вул. Раскової, буд. 65 було складено акт про порушення №CN001809, за участю, як зазначено у даному акті, споживача ОСОБА_2 , встановлено порушення: несанкціоноване відновлення газопостачання, відсутність пломби на пломбуючому пристрої (а.с.14-14,зворот). Цього ж дня, 07.12.2022 року, було складено акт про припинення газопостачання, за участю представника споживача ОСОБА_2 (а.с.16, зворот).

Разом з тим, зазначена відповідачем у вищевказаних актах ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9,зворот).

Відповідачем Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз в ході судових розглядів даної справи не надано належних та достатніх доказів на підтвердження тих обставин, що позивача ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про проведення відповідних робіт із припинення газопостачання до його домоволодіння. Таким чином, дії газопостачальної організації щодо відключення від газопостачання належного позивачу домоволодіння, є неправомірними.

В контексті приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року, у оскаржуваній апелянтом частині, щодо наявності підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз позову про захист прав споживача. Судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті констатовано, що представники АТ Чернігівгаз не повідомляли позивача про відключення газопостачання, та припинили газопостачання за відсутності споживача або власника домоволодіння, тобто, із порушеннями норм чинного законодавства. Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз щодо відсутності укладеного договору розподілу природного газу, оскільки факт укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам між позивачем та АТ Чернігівгаз підтверджується оплатою позивачем рахунків за послуги постачання газу, на підтвердження чого у матеріалах справи наявні відповідні квитанції, тобто, позивач приєднався до умов даного договору. При цьому, суд першої інстанції констатував, що заборгованість за спожитий природний газ або за послуги постачання газу у позивача відсутня. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 до АТ Чернігівгаз позову, та зобов`язання АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз відновити газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на АТ Чернігівгаз витрат, пов`язаних із припиненням та повторним підключенням газопостачання за вказаною адресою.

Доводи апеляційної скарги вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вказані висновки суду узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини.

Апеляційний суд відхиляє доводи представника Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз відносно того, що позивач ОСОБА_1 не має жодного відношення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказані доводи є безпідставними, та спростовуються матеріалами справи. Як вбачається із матеріалів справи (а.с.193-195), позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за вказаною адресою, є спадкоємцем своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на день смерті проживала та була зареєстрована за даною адресою. ОСОБА_1 є фактичним споживачем послуг з газопостачання, які надає АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз за адресою: АДРЕСА_1 .

В доводах апеляційної скарги апелянт також не погоджується із рішенням суду першої інстанції від 20.06.2023 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 9 000 грн. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, виходячи із обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, апелянт вважає розмір витрат в сумі 9 000 грн., неспівмірним та завищеним.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей: 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20, провадження №14-16723св20.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, договір про надання адвокатських послуг від 04.01.2023 року, акт виконаних послуг від 20.06.2023 року на суму 9 000 грн., що є належними доказами, у розумінні приписів статті 137 ЦПК України, понесення позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у даній справі у розмірі 9 000 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, приписи ч.4, ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, дослідивши надані стороною позивача докази понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, із врахуванням відсутності під час розгляду справи судом першої інстанції клопотання сторони відповідача про зменшення вищевказаних витрат у зв`язку із їх неспівмірністю, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 9 000 грн.

Враховуючи зазначене вище, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 20.06.2023 року, у оскаржуваній апелянтом частині, оскільки його висновки узгоджуються із нормами права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними, документально підтвердженими обставинами справи, на які сторони даного спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз - залишити без задоволення, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20.06.2023 року, залишити без змін.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову допомогу в суді апеляційної інстанції, дослідивши надані стороною позивача докази понесення вищевказаних витрат в сумі 5 500 грн. (а.с.127,130,131), в тому числі, і акт виконаних послуг до договору про надання юридичних послуг від 04.01.2023 року, укладеного між Адвокатським бюро Лариси Зарічної та ОСОБА_1 (а.с.127), на підставі приписів статей: 137, 141 ЦПК України, із врахуванням відсутності відповідного клопотання сторони апелянта щодо неспівмірності даних витрат позивача, виходячи із критерію розумності, реальності адвокатських витрат, встановлення їх дійсності та необхідності, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз на користь ОСОБА_1 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз - залишити без задоволення.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 20 червня 2023 року, залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз на користь ОСОБА_1 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: