ЄУН № 337/5583/23
Провадження № 2/337/136/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Огурцової О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Запорізька територіальна громада в особі Запорізької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення в житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

03.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста Запоріжжя. Позивач є наймачем житла, особові рахунки про надання комунальних послуг відкриті на її ім`я. Окрім неї в квартирі зареєстрована дочка її померлого сина ОСОБА_5 , її онука - відповідач ОСОБА_3 . З жовтня 2006 року ОСОБА_3 в квартирі не проживає, її речі в квартирі відсутні, квартиру вона не утримує. Вона не підтримує відносини із онукою, місце проживання ОСОБА_3 їй не відоме. Реєстрація відповідача в квартирі порушує її право на отримання субсидії, змушує нести зайві витрати по оплаті за комунальні послуги. Вважає, що ОСОБА_3 втратила право користування квартирою на підставі статті 71 ЖК України.

Просить суд:

-визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

08.12.2023 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 . Вказала, що батько ОСОБА_5 та матір ОСОБА_6 проживали в квартирі АДРЕСА_1 разом з наймачем квартири ОСОБА_1 . Вона народилась у 2004 році та була зареєстрована у спірній квартирі. Батько помер в 2005 році. Після смерті батька вона разом із матір`ю проживала в квартирі, але ОСОБА_1 чинила їй та матері перешкоди. Тому матір ОСОБА_6 разом з нею, у 2006 році переїхала проживати до своїх батьків. В подальшому ОСОБА_1 змінила замки в квартиру. Між ОСОБА_1 та її матір`ю ОСОБА_6 виникли неприязні відносини. Проте вона спілкувалась із своєю бабусею, приходила до неї. В 2022 році їй виповнилось 18 років, вона прийшла додому до ОСОБА_1 , та запитала, чи може вона проживати в квартирі, але позивач їй відмовила. Оскільки ОСОБА_1 відмовила надати їй доступ до житла, вона орендувала квартиру АДРЕСА_2 , далі переїхала в іншу орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Власного житла у неї немає, квартира АДРЕСА_1 є її єдиним місцем реєстрації. Вона не втратила інтерес до спірної квартири, бажає там проживати, але ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у користуванні житлом.

Просить суд:

-вселити її у квартиру АДРЕСА_1 .

05.01.2024 року позивач ОСОБА_1 подала відзив на зустрічний позов, в якому зазначила, що ОСОБА_3 не проживає в квартирі з 2006 року, тривала відсутність ОСОБА_3 свідчить про те, що вона не ставиться до жита, як до місця свого постійного проживання.

07.02.2024 року представник ОСОБА_3 адвокат Середа Д.М. подав відповідь на відзив, в якому вказав, що ОСОБА_3 покинула місце свого проживання з причини того, що ОСОБА_1 перешкоджала її матері користуватись житлом. ОСОБА_3 , будучи неповнолітньою, проживала разом із матір`ю, не мала ключів від спірної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Аворник Л.В. позовну заяву підтримали, просили суд позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивач пояснила, що після смерті сина, його дружина ОСОБА_6 з дочкою ОСОБА_3 в 2006 році виїхали з квартири. Ніхто не чинить перешкоди онуці у користуванні квартирою. Вона не проти проживання ОСОБА_3 у квартирі, але відповідач жодного разу не намагалась потрапити до житла, за комунальні послуги не сплачує.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Середа Д.М. просила суд в задоволенні первісного позову відмовити, задовольнити зустрічний позов. ОСОБА_3 суду пояснила, що в 2006 році матір разом із нею була вимушена виїхати із спірної квартири, через створення ОСОБА_1 нестерпних умов проживання. Вона сварилась, завела котів, на яких у неї алергія. У матері ОСОБА_7 виникли неприязні відносини із ОСОБА_1 . Але вона спілкувалась із бабусею, іноді приходила до неї в гості, поки їй не виповнилось 16 років. Після того, як їй виповнилось 18 років, в серпні 2022 року вона прийшла до ОСОБА_1 , сказала, що хоче проживати в квартирі, готова сплачувати комунальні послуги. ОСОБА_1 відповіла, що не хоче, щоб вона проживала в квартирі. Пояснила, що своїми діями ОСОБА_1 перешкоджає їй у проживанні в квартирі, оскільки не дає ключі, завела котів, від яких у неї алергія.

Представник третьої особи Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, пояснень не надав.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

05.10.2023 суддя відкрив спрощене позовне провадження у справі, призначив справу до розгляду.

19.12.2023 року суддя прийняв до розгляду зустрічний позов ОСОБА_3 разом з первісним позовом та об`єднав позовні вимоги в одне провадження, перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

06.02.2024 року суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста Запоріжжя, не приватизована (а.с. 6).

В квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 (а.с. 5, 10, 12, 28). Особовий рахунок в ТОВ «БК «Місто комфорту» відкритий на ОСОБА_1 (а.с. 5).

Згідно акту від 28.08.2023 року, складеного директором ТОВ «БК «Місто комфорту», в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не проживає з жовтня 2006 року (а.с. 7).

Батьком відповідача ОСОБА_3 є ОСОБА_5 (а.с.31), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 32).

Матір`ю відповідача ОСОБА_3 є ОСОБА_6 (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_3 орендувала квартиру АДРЕСА_2 з 16.09.2022 року по 20.03.2023 року (а.с. 33).

З 18.03.2023 року ОСОБА_3 орендує квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 34).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя був задоволений позов ОСОБА_5 , який діяв в своїх інтересах та інтересах дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , змінений договір найму жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 , укладений окремий договір найму квартири з ОСОБА_5 з урахуванням неповнолітньої ОСОБА_3 .

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16.02.2006 року рішення суду було скасовано, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 35-36).

ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні в 2020 році у зв`язку із алергією, в тому числі на шерсть кішки (а.с. 37).

У ОСОБА_3 на праві власності нерухомого майна не зареєстровано (а.с. 38).

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1 , знає її з 1991 року. В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ніколи не проживала, не намагалась потрапити в квартиру.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що був знайомий із ОСОБА_5 . Онука ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 ніколи не проживала в квартирі АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 . В квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ніколи не проживала, не намагалась вселитись в квартиру.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її дочкою. Після того як помер її чоловік ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 створила їй та дочці нестерпні умови для сумісного проживання, завела котів, постійно сварилась. У зв`язку із цим, вона з дочкою переїхала проживати до своїх батьків. Коли дочці виповнилось 18 років, вона переїхала проживати на орендовану квартиру. ОСОБА_3 бажає проживати в квартирі АДРЕСА_1 , але ОСОБА_1 не погоджується із цим.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 71 ЖК України?передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до?ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Мотиви суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи сторін та їх представників, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги як первісного, так і зустрічного позову, безпідставні, а тому задоволенню не підлягають з наступних причин.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня

1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Системне тлумачення статей 71, 72 ЖК дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, яка втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 289/2299/18 (провадження № 61-17608св20), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року в справі № 759/19579/17 (провадження № 61-4520св21), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року в справі № 554/3289/20 (провадження № 61-2951св21).

Таким чином, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, на позивача покладається обов`язок із доведення відсутності відповідача у спірному приміщенні понад строк, із яким законом пов`язана можливість збереження права користування житлом за відсутнім наймачем (користувачем), а на відповідача, відповідно, покладається обов`язок із доведення поважності причин відсутності у спірному приміщенні понад встановлений законом строк.

Судом з`ясовано, що відповідач ОСОБА_3 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 як дочка ОСОБА_5 , який помер. Після смерті батька, відповідач у дворічному віці разом із матір`ю переїхала проживати в інше житло. Будучи малолітньою, ОСОБА_3 самостійно не обирала собі місце проживання, а проживала разом із своєю матір`ю.

Суд ставиться критично до пояснень позивача ОСОБА_1 про те, що їй нічого не відомо про онуку ОСОБА_3 після того, як вона із своєю матір`ю в 2006 році залишила спірну квартиру.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не надали суду відомості про обставини, які мають значення для справи, оскільки факт відсутності ОСОБА_3 в квартирі сторонами не заперечуються.

В той же час, суд бере до уваги пояснення ОСОБА_3 про те, що вона періодично спілкувалась із бабою ОСОБА_1 , приходила до неї додому, оскільки вона впевнено та послідовно описала облаштування квартири. Відповідач та її матір свідок ОСОБА_6 зазначили суду, що періодично піднімали питання проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , коли відповідачці виповниться 18 років. Проте, ОСОБА_1 усіляко відмовлялась надати згоду на проживання ОСОБА_3 в квартирі.

У 2022 році ОСОБА_3 виповнилось 18 років, після чого вона, не маючи власного житла, проживає в орендованій квартирі.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд вирішив, що ОСОБА_3 не втратила інтерес до квартири АДРЕСА_1 , в якій вона зареєстрована, бажає проживати в житловому приміщенні. Відсутність відповідача в квартирі викликана поважними причинами, пов`язаними із небажанням ОСОБА_1 добровільно надати ключі від квартири.

Тому суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 не втратила право користування спірною квартирою, а тому відмовляє у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .

Також суд вирішив відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про вселення. Відповідач обґрунтувала свої вимоги тим, що ОСОБА_1 перешкоджає їй в доступі у квартиру тим, що завела котів, на яких у неї алергії. Хоча ОСОБА_3 і довела факт наявності у неї алергії на шерсть медичною довідкою, інші обставини, на які вона посилається, нічим не підтверджені.

Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26.04.2024 року.

Повне найменування або ім`я сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: А.М. Котляр