Справа № 201/2408/24
Провадження № 2/201/1898/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» 28 лютого 2024 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача суму боргу у розмірі 227 148,51 грн., а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 3 407,23 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 02.11.2018 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №MR43GA, згідно якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 456 242,50 грн. на термін до 02.11.2023, а остання зобов`язалась повернути кредит на сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , було укладено договір поруки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, а ОСОБА_1 не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з порушенням зобов`язання за кредитним договором утворилася заборгованості, яка станом на 07.02.2024 становить: 227 148,51 грн., що складається з: 167 906,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; 59 242,48 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позов підтримує, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали заяви про неможливість прибуття у судове засідання у зв`язку з перебуванням у м. Маріуполь, яке перебуває в тимчасовій окупації, просили відкласти розгляд справи до можливості прибути у судове засідання. Вказані заяви містять дату та підпис та подано через канцелярію суду особисто, тобто не шляхом електронної заяви, або електронної пошти.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № MR43GA від 02.11.2018 відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 456 242,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом.

В забезпечення виконання кредитного договору 02.11.2018 між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір поруки.

У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності із ч. 2,3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У зв`язку із тим, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань станом на 07.02.2024 у нього виникла заборгованість перед позивачем за кредитом яка становить 227 148,51 грн., що складається з: 167 906,03 грн. заборгованість за тілом кредиту; 59 242,48 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачі на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 407,23 грн., по 1 703,62 з кожного.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № MR43GA від 02.11.2018 в розмірі 227 148 (двісті двадцять сім тисяч сто сорок вісім) грн. 51 коп., що складається з: 167 906 (сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот шість) грн. 03 коп. заборгованість за тілом кредиту; 59 242 (п`ятдесят дев`ять тисяч двісті сорок дві) грн. 48 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 703 (одна тисяча сімсот три) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 703 (одна тисяча сімсот три) грн. 62 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова