1Справа № 335/8116/23 2-ві/335/11/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Романько О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Воробйова Андрія Володимировича у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника -адвоката Насонову Марину Сергіївну до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйова А.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 поданим через представника -адвоката Насонову М.С. до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

09.09.2024 ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про відвід судді Воробйова А.В., яка обґрунтована посиланням на виникнення у заявника сумніву в неупередженості та об`єктивності вказаного судді під час розгляду зазначеної справи.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2024 заяву про відвід визнано необґрунтованою та передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

17.09.2024 за наслідками автоматизованого розподілу справи між суддями, вказана заява передана на розгляд судді Романько О.О..

Відповідно до ч. 7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд дослідивши матеріали заяви про відвід судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйова А.В. дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (ч. 2 ст. 36 ЦПК України).

За умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Таким чином, можливо зробити висновок про те, що особа, яка подала заяву про відвід судді повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи.

Підставами для відводу судді заявником у заяві визначено те, що суддя Воробйов А.В. усно відмовив заявнику в отриманні носіїв з технічними записами судових засідань з підстав несплати судового збору, як зазначено заявником навіть після надання ним відповідних документів, які на думку заявника, звільняють його від сплати судового збору, а також відмовив у допиті свідка та ознайомлені з матеріалами справи. З викладених підстав у заявника викликає сумнів в об`єктивності та упередженості судді при розгляді справи.

Суд зазначає, що вказані у заяві ОСОБА_1 обставини, існування яких заявник вважає підставою для відводу судді від розгляду справи, по суті є його незгодою із процесуальним рішенням судді у даній справі.

При цьому, законодавець визначив у ч. 4 ст. 36 ЦПК України, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У Висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Крім того, як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 року № 8, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Отже, з огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст.36 ЦПК України, крім того підстави заявленого відводу стосуються процесуальних дій судді при розгляді справи, порядок оскарження яких передбачений у інший спосіб, а інших даних, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Воробйова А.В. в заяві не наведено.

Доводи заяви фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді при розгляді справи, а заявником не надано доказів існування критеріїв суб`єктивної чи об`єктивної безсторонності судді, а відтак, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40, 258-261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Воробйова Андрія Володимировича у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Насонову Марину Сергіївну до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 19.09.2024.

Суддя: О.О. Романько