Провадження №2/523/218/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Орлова В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/18050/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 26.09.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2007/36-19/37, відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 225735,00 із сплатою 14,25 % річних від суми заборгованості з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 25.09.2017 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 07-15/1254 за умовами якого поручителі зобов`язалися перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

Позичальник ОСОБА_1 не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 29.06.2023 року виникла заборгованість за Кредитним договором № 2007/36-19/37 у розмірі 200321,85 грн., з яких: 27766,26 грн. сума заборгованості за кредитом; 172555,59 грн. сума заборгованості за відсотками.

Оскільки досудове врегулювання даного спору між сторонами не вдалося можливим, у зв`язку із не реагуванням з боку відповідачів на вимогу про погашення заборгованості та належне виконання взятих на себе зобов`язань, просить суд задовольнити позов, та ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 200321,85 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3004,83 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 16.10.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що підпунктом 1.1.3. пункту 1.1. Кредитного договору визначено, що кредит надається з кінцевим терміном повернення до 25.09.2017 року включно. При цьому, сторони у п. 4.5. Кредитного договору визначили, що у разі невиконання позичальником обов`язків зі сплати кредиту та відсотків протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня кредитора погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. 12.12.2014 року сторони уклали Договір про внесення змін до кредитного договору від 26.09.2007 року, відповідно до якого, були внесені зміни до порядку розрахунків заборгованості за Кредитним договором, проте, кінцевий термін повернення залишку заборгованості залишився 25.09.2017 року. Отже, з аналізу змісту пункту 4.4. Кредитного договору та умов Договору про внесення змін встановлюється, що безумовною підставою для зміни строку виконання основного зобов`язання є виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості. Таким чином, останній день строку виконання зобов`язання по Кредитному договору у даному випадку, враховуючи прострочення Позичальником сплати останнього платежу є 30 листопада 2017 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що на підставі пункту 4.4 кредитного договору строк користування відповідачем кредитом припинився 30.11.2017 року, АТ «Сенс Банк» звернулося до суду із даним позовом тільки у 2023 році, представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 . Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що відповідно до п. 3.3.1 Договору поруки від 26.09.2007 року протягом одного робочого дня після дати невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, Кредитор зобов`язаний направити поручителю письмову вимогу з визначеним обсягом виконаного та невиконаного Позичальником відповідного зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи останній день строку виконання зобов`язання по Кредитному договору є 30.11.2017 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції на час виконання зобов`язання по кредитному договору, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Оскільки позивач не пред`явив у шестимісячний строк вимоги до поручителя, порука вважається припиненою.

Представник позивача ОСОБА_5 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 200321,85 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3004,83 грн.

В останнє судове засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити даний позов та завершити розгляд даної справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в попередньому судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позову наяву та додаткових письмових пояснень, просив суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі.

В останнє судове засідання представник відповідача подав до суду заяву, в якій проти позову заперечив, просив суд застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволенні даного позову та завершити розгляд даної справи за відсутності представника відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в попередньому судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позову заяву, просив суд відмовити у задоволенні даного позову в частині солідарного стягнення заборгованості із ОСОБА_2 .

В останнє судове засідання представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні даного позову в частині солідарного стягнення заборгованості із ОСОБА_2 та завершити розгляд даної справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, наданих у попередніх судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, одним із різновидів договорів є кредитний договір.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що 26.09.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2007/36-19/37 (надалі Кредитний договір), відповідно до умов якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 225735,00 із сплатою 14,25 % річних від суми заборгованості з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 25.09.2017 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного Договору.

Рішенням № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа Банк», у якому п. 1.2 визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», вникає у АТ «Альфа Банк» з 15.10.2019 року.

12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа Банк» та Акціонерне товариство «сенс Банк» шляхом затвердження його в нові редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства Акціонерне товариство «Сенс Банк».

За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно п. 1.1 Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 225735,00 грн. зі сплатою 14,25 % нічних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості:

?з жовтня 2007 року по вересень 2017 року щомісячно рівними частинами по 1881,12 грн.;

?у вересні 2017 року - 1881,72 грн.;

?з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 25.09.2017 року, на далі на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п. 2.4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті Кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360. Справа процентів здійснюється у валюті Кредиту на рахунок № 2208___, не пізніше десятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо десяте число є неробочим днем, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму нарахованих процентів, згідно п. 2.4 цього Договору у попередній робочий день. Сплата кредиту здійснюється в валюті Кредиту на рахунок№ 2203___ не пізніше десятого числа поточного місяця. У випадку, якщо десяте число місяця є неробочим, то Позичальник зобов`язаний сплатити суму основної заборгованості, згідно з п. 1.1 цього Договору у попередній робочий день.

Відповідно до умов п. 2.5 Кредитного договору у разі наявності простроченої заборгованості за Кредитом та несплачених процентів за його користування, погашення заборгованості Позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості:

?прострочена заборгованість за нарахованими процентами;

?прострочена заборгованість за Кредитом;

?строкова заборгованість за нарахованими процентами;

?строкова заборгованість за Кредитом;

?пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати відсотків.

По справі встановлено, що 12.12.2014 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 2007/36-19/37 від 26.09.2007 року (надалі Договір про внесення змін), за яким сторони визначили, що станом на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованість за Договором складає: заборгованість за Кредитом в сумі 138831,30 грн. (п. 2.1); заборгованість по процентам за користування Кредитом в сумі 136417,72 грн. (п. 2.2).

Згідно п. 3.1 Договору про внесення змін погашення залишку заборгованості Позичальника за Кредитом в сумі 111065,04 грн. здійснюватиметься Позичальником згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, починаючи з січня 2015 року по 11 серпня 2017 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

Згідно п. 3.2 Договору про внесення змін погашення заборгованості в сумі 27766,26 грн. здійснюватиметься Позичальником згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: одним платежем 10 вересня 2017 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 25 вересня 2017 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

Також, згідно п. 3.3 Договору про внесення змін погашення заборгованості Позичальника за процентами в сумі, зазначеній в п. 2.2 цього Договору про внесення змін (надалі за текстом «Відстрочених до сплати процентів») здійснюватиметься Позичальником згідно з графіком, який є Додатком 1 до цього Договору про внесення змін, в наступному порядку: одним платежем 10 вересня 2017 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості за Кредитом до 25 вересня 2017 року (включно), на умовах, визначених Договором кредиту з урахуванням положень цього Договору про внесення змін.

Пунктами 3.4, 3.5 Договору про внесення змін передбачено встановлення процентної ставки за користування Кредитом у розмірі 1 % річних протягом тридцяти двох місячного строку з дати підписання цього Договору про внесення змін. Після спливу строку, зазначеного у п. 3.4 цього Договору про внесення змін, починаючи з «12» серпня 2017 року процентна ставка за користування Кредитом встановлюється у розмірі 22 % річних.

За змістом статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, скріпивши Кредитний договір та Договір про внесення змін підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно умов Договору, а також повернути Кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у складі щомісячних платежів.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530, ст. 610 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 29.06.2023 року виникла заборгованість за Кредитним договором № 2007/36-19/37 у розмірі 200321,85 грн., з яких: 27766,26 грн. сума заборгованості за кредитом; 172555,59 грн. сума заборгованості за відсотками, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості.

Вказаний розрахунок заборгованості стороною відповідача спростовано не було.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Щодо твердження представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 проте, що стороною позивача було пропущено строк звернення до суду з даним позовом, то суд не може погодитися з таким твердженням з огляду на наступне.

Зокрема, в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 зазначав, що постановою ВП ВС від 10.11.2022 року у справі № 990/115/22 зазначено, що запровадження на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Однак, суд вважає посилання сторони відповідача на вказану постанову ВП ВС в рамках розгляду даної справи безпідставним з огляду на наступне.

Так, Великою Палатою ВС у справі № 990/115/21 розглядалася адміністративна справа щодо визнання протиправним та скасування рішення Вищої Ради Правосуддя в порядку процесуального розгляду Кодексу адміністративного судочинства (КАС). Велика Палата ВС у вказаній постанові надавала висновок щодо пропущення саме процесуального строку, визначеного частинами третьою та п?ятою статті 122 КАС України, відповідно до якої встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Проте, суд зазначає, що поняття процесуального строку та строку позовної давної є відмінними поняттями.

Зокрема, цивільні процесуальні строки це встановлені відповідним Цивільним процесуальним кодексом України проміжки часу для вчинення процесуальних дій судом і учасниками процесу в цивільному судочинстві.

Тоді, як строк позовної давної, це строки, передбачені нормами Цивільного кодексу України, які визначає строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Як було вище встановлено судом, згідно умов Кредитного договору та Договору про внесення змін, кінцевим терміном повернення кредиту та заборгованості за кредитом, є 25 вересня 2017 року.

Норми ст. 256 ЦК України визначають позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, термін позовної давності для звернення позивача за захистом свого порушеного права повинен був сплинути 25 вересня 2020 року.

Проте, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Окрім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, відміна карантину жодним чином не впливає на поновлення строку позовної давності за ЦКУ, адже він призупинений на період воєнного, надзвичайного стану.

З огляду на доповнення Перехідних положень ЦК України пунктами 12 та 19, якими чітко регламентовано продовження строків позовної давності на період введення карантину та воєнного стану, в тому числі загальних строк, передбачених ст. 257 ЦК України, суд доходить висновку, що позивачем АТ «Сенс Банк» не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Так як своїх зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 добровільно не виконує належним чином, але як боржник він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, то у позивача обґрунтовано виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами.

Також, судом по справі встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 07-15/1254 за умовами якого поручителі зобов`язалися перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення суми Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій.

Згідно п. 2.1 Договору поруки зміст забезпеченого порукою зобов`язання складає повернення кредиту в розмірі 225735,00 грн. з наступним порядком погашення суми заборгованості: з жовтня 2017 року по вересень 2017 року щомісячними рівними частками по 1881,12 грн.; у вересня 2017 року 188,72 грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості 25.09.2017 року.

Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Згідно п. 3.1 Договору поруки Поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником, забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на рахунок Кредитора, непогашеної суми процентів на рахунок Кредитора, а також суми штрафних санкцій на рахунок, вказаний в повідомленні Кредитора; у випадку невиконання Позичальником та Поручителем, забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин та настання строку виконання основного зобов`язання) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Згідно гідно п. 5.2 Договору поруки цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог забезпечених порукою, визначених п. 2.1 цього Договору.

Отже, порука це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про її припинення з припиненням всіх зобов`язань позичальника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин та настання строку виконання основного зобов`язання) про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору.

З огляду на положення другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється.

По справі встановлено, що АТ «Сенс Банк» звернувся до поручителя ОСОБА_2 із письмовою вимогою про усунення порушень тільки 03.07.2023 року, що підтвердження наявною у матеріалах справи вказаною вимогою № 11/07 (а.с. 17).

Окрім того, даний позов до поручителя було пред`явлено 10.10.2023 року, відповідно також поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України

Таким чином, аналізуючи положення частини четвертої статті 559 ЦК України, необхідно дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позов до поручителя було пред`явлено з пропуском передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин та настання строку виконання основного зобов`язання) шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, суд доходить висновку, що у задоволенні даного позову в частині пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_2 слід відмовити

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_1 підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 200321,85 грн., а також сплачений позивачем судовий збір..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 559, 1049-1050, 1052, 1054 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму заборгованості за Договором кредиту № 2007/36-19/37 від 23.09.2007 року у розмірі 200321 /двісті тисяч триста двадцять один/ грн. 85 коп., з яких:

?27766 /двадцять сім тисяч сімсот шістдесят шість/ грн. 26 коп. сума заборгованості за кредитом;

?172555 /сто сімдесят дві тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять/ грн. 59 коп. заборгованість за нарахованими відсотками.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3004 /три тисячі чотири/ грн. 83 коп.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», код за , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. № 100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01 травня 2023 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер