Справа № 182/892/24
Провадження № 2/0182/1556/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.05.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Рунчевої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Заяви по суті:

Позивач 16.02.2024 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини.

23.02.2018 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою.

Від даного шлюбу спільних дітей не мають.

На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подружнє життя не склалося через розбіжність характерів, різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя та інші життєві цінності, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин спільне проживання надалі є неможливим, на примирення не згоден. Шлюб носить формальний характер, а тому просить його розірвати.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.13-14).

Згідно позовної заяви, позивач просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с.3).

Відповідач була повідомлена про розгляд справи належним чином, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.20).

05.04.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, але просить суд зобов`язати позивача вжити усіх необхідних заходів для досудового врегулювання питання про розподіл майна, а саме заключити з нею нотаріальну угоду про те, що позивач у подальшому не має майнових прав на усе майно, яке знаходиться за її адресою та набуте нею під час шлюбу, але за її власні кошти. А відповідач, в свою чергу, відмовляється від автомобілів, придбаних сторонами під час спільного проживання (а.с.18-19).

Розгляд справи проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено:

23.02.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис за № 03 (а.с.5).

Від шлюбу спільних дітей не мають.

Внаслідок різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутності взаєморозуміння один до одного, шлюбні стосунки фактично були припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет, шлюб носить формальний характер. На примирення не згодні. Таким чином, подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам.

За змістом ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, зокрема уклавши договір про поділ майна, що є у спільній сумісній власності. Якщо об`єктом поділу є нерухоме майно, тоді такий договір укладається у письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню відповідно до ч. 2 ст. 69 СК України.

Поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі приватної (роздільної) власності або спільної часткової власності подружжя. Поділ спільного майна може здійснюватися в добровільному порядку за рішенням самого подружжя або в судовому порядку за наявності між ними спору.

А тому суд приходить до висновку, що вимоги відповідача щодо зобов`язання позивача укласти нотаріальну угоду про розподіл спільного майна подружжя не можуть бути задоволенні, оскільки дана угода укладається лише в добровільному порядку. В разі виникнення між подружжям спору щодо розподілу майна, набутого під час спільного проживання, відповідач має право звернутись до суду з відповідним позовом.

Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи та зважаючи на те, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача, а також те, що примушення до шлюбу є неприпустимим, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати, задовольнивши тим самим позовні вимоги.

Керуючись ст.ст.56,69,110,112,113,115 СК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,200,206,247,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23.02.2018 року виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 03 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_4 », ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева