Провадження №2/523/4894/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" листопада 2024 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюби Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 про про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» через систему «Електронний суд» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 66662,67 грн.

В обґрунтування заявленого позову ТОВ «Консалт Солюшенс» посилається на те, що 10.04.2012 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси у справі №1527/2918/12 на користь ПАТ КБ «НАДРА» з відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1062 від 13.11.2007 року в розмірі 215913,86 грн, судовий збір - 2159,14 грн.

26.02.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № GL2N79746 про відступлення права вимоги, за змістом пункту 111 Додатку №1 до позивача, серед іншого, перейшло право вимоги погашення заборгованості до ОСОБА_1 на свою користь.

07.07.2020 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси у цивільній справі №1527/2918/12 замінена сторона виконавчого провадження з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Консалт Солюшенс».

Посилаючись на те, що рішення Суворовського районного суду м.Одеси у справі 1527/2918/12 від 10.04.2012р. відповідачем не виконується, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 653 701, 20 грн.

Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах, що були предметом розгляду у справі №1527/2918/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором.

Однак, відповідачем таке рішення суду не було виконане вчасно, у зв`язку з чим, представник позивача вважає, що позивач має право стягнути з боржника інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання рішення суду.

При цьому, представник позивача зазначає, що звертаючись до суду, позивач враховує строки позовної давності для звернення до суду з такою вимогою, та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання рішення суду від 10.04.2012 року у період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року, що складає 66652,67 грн.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги невиконання відповідачем рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулося до суду з відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Суворовського районного суду м. Одеси Кисельову В.К.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Кисельва В.К. від 11.09.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

У судове засідання 21.11.2024 року представник позивача не з`явився, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при цьому подала до суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомялась в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки зареєстроване місце реєстрації відповдіача невідомо.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач неодноразово повідомлялась про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, поважності причин неявки суду не повідомила, не подала відзиву, а позивач зазначив, що не заперечує проти такого вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача та його представника Суворовським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 13.11.2007року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (надалі - Банк, Кредитор) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) укладено кредитний договір №05/11/2007/840-К/1062 (далі - Кредитний договір) за змістом пункту 1.1. якого Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - «Кредит») у сумі 17850,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим Кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 передала в заставу транспортний засіб (надалі Предмет застави) марки MAZDA-3, рік випуску 2007, бежевого кольору, заводський номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується пунктом 3.1 кредитного договору.

Через невиконання ОСОБА_1 умов Кредитного договором, утворилась значна заборгованість, у зв`язку з чим ВАТ «КБ «НАДРА» було вимушене звернутись до суду з позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

10 квітня 2012 року Суворовським районним судом м.Одеси було ухвалено рішення, яким позов публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк "Надра" (, к/р НОМЕР_3 , МФО 328975,місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема,15) заборгованість за кредитним договором у розмірі 215913,86 грн., судовий збір 2159,14 грн. Вказане рішення набрало законної сили 24.04.2012 року.

26 лютого 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консал Солюшенс» (далі - Новий кредитор, Позивач) укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 99, (далі - Договір) за змістом пункту 1 якого банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у Додатку 1 до цього Договору надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитним) договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 111 Додатку № 1 до Договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 року, до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 за кредитним договором № 05/11/2007/840-К/1062 від 13.11.2007 року та договором застави.

ТОВ «Консалт Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 Договору до моменту набуття чинності Договором у розмірі 1 568 700,27 гривень без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020 року.

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , виданого 29.08.2019 року та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019 року.

07.07.2020 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси по справі №1527/2918/12, провадження №6/523/202/20 замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» ( на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю ««КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», , місцезнаходження: вул.Проспект Правди, буд.31-АП, м.Київ, 04108 у виконавчому провадженні по виконанню рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2012року по справі №1527/2918/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра`до Сілкіної Ольги Олександрівни про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/11/2007/840-К/1062 від 13.11.2007 року в сумі 215913 грн. 86 коп., та судового збору в розмірі 2159,14 грн...

Враховуючи все вищенаведене, ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 1527/2918/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості за кредитним договором.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, ПАТ «КБ «НАДРА» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним та договром застави, що зазначені вище, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основними договорами.

У зв`язку з тим, що до теперішнього часу рішення Суворовського районного суду від 10.04.2012 року виконано не було, ТОВ «Консталт Солюшенс» звернулося до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на особу, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, у тому числі ті, що передбачені статтею 625 ЦК України.

Крім того, аналогічна позиція міститься в рішенні Верховного Суду України по справі № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року.

Так, ВСУ в цьому рішенні зробив правовий висновок, відповідно до якого, будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і в випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Більш того, суд зазначив, що за змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з вищезазначеною судовою практикою, 16 травня 2018 року Верховним Судом була винесена постанова по справі № 686/21962/15-ц.

В даному рішенні суду зазначається, що позивач в цій справі звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду.

Так, в цьому рішенні Верховний Суд дійшов таких висновків щодо правильного застосування норм права, а саме: Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача про неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15, відповідно до якої припис частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що грошове зобов`язання між сторонами про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди визначене за рішенням суду саме у гривні. А тому застосування до правовідносин між сторонами статті 625 ЦК України не суперечить правовій позиції, сформульованій у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі №6-771цс15.

Таким чином, застосування до правовідносин між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» ст. 625 ЦК України не суперечить законодавству та судовій практиці, оскільки грошове зобов`язання між сторонами було встановлено рішенням суду саме у гривні.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, зазначив, що відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Тобто, відповідач за цим рішенням зобов`язаний вчинити на користь позивача певну дію (сплатити грошові кошти), а тому ці правовідносини є зобов`язанням.

У пункті 39 постанови Верховного Суду вказано, що згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Якщо звернутись до положень ст. 11 ЦК України, то в ч. 5 цієї статті зазначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Так, в правовідносинах що склались між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» та ОСОБА_1 , зобов`язання виникло саме на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі №1527/2918/12 від 10.04.2012 року.

У пункті 42 постанови Верховного Суду зазначено, що за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті) що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

У пункті 43 постанови Верховного Суду вказано, що згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У наданій позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» просить суд стягнути три відсотки річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України.

У пункті 45 постанови Верховного Суду вказано, що у статті 625ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі №1527/2918/12 від 10.04.2012 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором №05/11/2007/840-К/1062 від 13.11.2007 року у сумі 215913,86 грн., судовий збір 2159,14 грн, Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», відповідно до ст. 625 ЦК України, були нараховані три відсотки річних та інфляційні збитки за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року, розмір яких, згідно наданого розрахунку, складає 66662,67 грн, з яких: 47212,68 грн. - інфляційні втрати, 19449,99 грн. - три відсотки річних за користування грошовими коштами.

Доказів сплати зазначеної суми, як і доказів виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі №1527/2918/12 від 10.04.2012 року, відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.

З урахуванням викладеного, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 66662,67 грн, з яких: 47212,68 грн. - інфляційні втрати, 19449,99 грн. - три відсотки річних за користування грошовими коштами, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за користування грошовими коштами - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ: 42251700, адреса: 65048, Одеська обл., м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) заборгованість у розмірі 66662 (шістдесят шість тисяч шістьсот шістдесят дві) гривні 67 копійок, які складається з:47212,68 грн. - інфляційні втрати, 19449,99 грн. - три відсотки річних за користування грошовими коштами

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308, ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.К.Кисельов.

складено та підписано 26.11.2024