Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЗАОЧНЕ

"08" серпня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Годлюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з повнолітнього сина на утримання непрацездатного батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2023р. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на своє утримання у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) безтерміново.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є інвалідом 1-Б групи, безтерміново, та потребує постійного догляду. Отримує пенсію у розмірі 2760,00 грн. та іншого джерела доходу не має.

ОСОБА_2 є сином позивача. На утримання останнього у період з 01.10.2020р. по 15.12.2022р. з позивача в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 було стягнуто 28208,52 грн.

Крім того, ОСОБА_2 від ОСОБА_1 отримав у подарунок 1/4 частину квартири, яка є єдиним житлом позивача, за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначене, та оскільки позивач потребує сторонньої допомоги, а його матеріальне становище є вкрай нужденним, останній просить вимоги позовної заяви задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі. На запитання суду повідомила, що не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причине неявки не повідомила. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом першої Б групи з 30.03.2016р. з ураженням ОРА, загального захворювання, безтерміново, що підтверджується довідкою МСЕК від 15.04.2016р. та пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 (а.с. 6, 22а).

Згідно довідок про доходи, які видані пенсіонеру ОСОБА_1 , останній перебуває на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні ПФУ у Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності, яка за період з 04.2023р. по 12.2023р. становить 24840,00 грн. (а.с. 9).

ОСОБА_1 подарував ОСОБА_2 , в інтересах якого (як малолітнього) діяла його мати ОСОБА_3 , 1/4 квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 03.04.2007р., зареєстрованим за № 4813 (а.с. 13-14).

З листа начальника Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі від 30.05.2023р. № 56910/23.25-23/13 вбачається, що виконавче провадження № НОМЕР_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчено. На рахунок ОСОБА_3 у період з 01.10.2020р. по 15.12.2022р. перераховано 28208,52 грн. аліментів на утримання сина ОСОБА_2 (а.с. 17).

Згідно із ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Аналогічні положення містить норма ч. 3 ст. 75 СК України, згідно якої непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Виходячи із зазначених норм, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина, мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Представником відповідача на підтвердження неможливості відповідачем сплачувати аліменти надано: індивідуальні програми реабілітації інваліда за 19.12.2017р. та 06.03.2020р., первинний консультативний прийом невролога на 15.03.2021р.

Зазначену медичну документацію, суд до уваги не приймає, оскільки така є неактуальною та не є доказом того, що відповідач на момент розгляду справи за станом здоров`я позбавлений можливості сплачувати аліменти.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом першої Б групи (безтерміново) та не має інших джерел доходу окрім пенсії, розмір якої не є достатнім для забезпечення першочергових життєвих потреб та медичного обслуговування, суд дійшов висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів із відповідача.

Підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, у розмірі, визначеному позивачем, не встановлено.

При визначенні розміру аліментів судом враховується, що відповідач є працездатною особою, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти на користь непрацездатного батька, який потребує матеріальної допомоги, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду, тобто з 22.12.2023р. і довічно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.12.2023, довічно.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути зі ОСОБА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя В. П. Маслак