Справа № 643/1749/24
Провадження № 2/643/1723/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді-Майстренко О.М. , за участю секретаря - Росликовій Н.В. , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради, 3-тя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради , 3-тя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора , в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці, з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Львів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив , що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .Після смерті матері позивача відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 01.11.2002 року реєстр. № 5А-02-239167 право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На день смерті мати позивача ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично з 31.03.2022 року як внутрішньо переміщена особа мешкала у м. Львів, де її після смерті поховали.

Так, у зв`язку з війною, через бойові дії, що відбувались як у передмісті Харкова так і в самому місті, мати позивача - ОСОБА_2 , його батько - ОСОБА_3 , а також позивач, ОСОБА_1 , були змушені евакуюватись з міста Харкова до міста Львів, де фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті матері здоров`я батька погіршилося та йому потрібен був догляд, а з урахуванням того, що м. Харків був і надалі під ракетними обстрілами, позивач з батьком залишилися мешкати в м.Львів. На початку червня 2023 року телефоном позивач разом з батьком записалися на прийом до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори. Дату прийому визначили на 19.06.2023 року також повідомили про документи, які необхідно принести для оформлення спадщини, проте пр зміни в строках прийняття спадщини співробітники державної нотаріальної контори не повідомили . Під час прийому у П`ятій Харківській міській державній нотаріальній конторі позивач подав заяву про прийняття спадщини, а його батько- ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщину на користь позивача.Але, державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцька В.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022, що додатково продовжував строк прийняття спадщини до 10 місяців, втратив чинність саме в день перебування у державній нотаріальній конторі - 19.06.2023 року.

В той же час державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцька В.П. прийняла відмову батька позивача ОСОБА_3 від прийняття спадщини на користь позивача незважаючи на те, що відмовитися від прийняття спадщини можна лише протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України) і вказаний строк жодним нормативним актом не був продовжений під час війни.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72865645 від 19.06.2023 року, П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою 19.06.2023 заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 70802369, номер у нотаріуса 582/2023, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином єдиний шляхом для прийняття спадщини для позивача є звернення до суду із заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У судове засідання позивач не з`явився ,надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності позивача .

Представник відповідача - Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради , про час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, на виклики в судове засідання не з`явився , причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Представник 3-ї особи - П`ятої Харківської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився ,надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника нотаріальної контори.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого 28.10.1980 року Палацом новонароджених у м.Харкові , актовий запис № 11576.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львів померла мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 01.11.2002 року реєстр. № 5А-02-239167 право спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На день смерті мати позивача ОСОБА_2 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично з 31.03.2022 року як внутрішньо переміщена особа мешкала у м. Львів, де її після смерті поховали.

Із початком бойових днів мати позивача - ОСОБА_2 , його батько - ОСОБА_3 , а також позивач, ОСОБА_1 , були змушені евакуюватись з міста Харкова до міста Львів, де фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 , як внутрішньо переміщені особи з 31.03.2022 року.

Під час прийому у П`ятій Харківській міській державній нотаріальній конторі позивач подав заяву про прийняття спадщини, а його батько- ОСОБА_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщину на користь позивача.Але, державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцька В.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі того, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022, що додатково продовжував строк прийняття спадщини до 10 місяців, втратив чинність саме в день перебування у державній нотаріальній конторі - 19.06.2023 року.

В той же час державний нотаріус П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцька В.П. прийняла відмову батька позивача ОСОБА_3 від прийняття спадщини на користь позивача незважаючи на те, що відмовитися від прийняття спадщини можна лише протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ст. 1273 ЦК України) і вказаний строк жодним нормативним актом не був продовжений під час війни.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №72865645 від 19.06.2023 року, П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою 19.06.2023 заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 70802369, номер у нотаріуса 582/2023, спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

З 29.06.2022 діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21 зробив наступний висновок.

Так, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України (ч.2 ст. 4 ЦК України).

Виходячи з виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, в статті 4 ЦК України встановлено повний перелік нормативно-правових актів, якими можуть регулюватися цивільні відносини. Крім Конституції України, ЦК України та інших законів України, цивільні відносини можуть регулюватися, за загальним правилом, лише такими підзаконними актами, як: акти Президента України, видані у випадках, установлених виключно Конституцією України; постанови Кабінету Міністрів України, що не суперечать положенням ЦК України та інших законів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням ЦК України, або іншому закону, мають застосовуватися відповідні положення ЦК або іншого закону. Інші органи державної влади України та органи влади Автономної Республіки Крим можуть видавати нормативні акти, що регулюють цивільні відносини, лише у випадках і в межах, установлених Конституцією України та законом. Таким чином, можливість видання актів цивільного законодавства на підзаконному рівні для зазначених органів суттєвим чином обмежена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 в справі № 490/7071/16-ц (провадження № 61-25815св18).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України).

Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини (пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (ст.ст. 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначає, що із введенням воєнного стану на території України, а також ведення бойових дій на території м. Харкова, вона вимушена була виїхати за межі міста Харкова.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства віднесено, поміж іншим, справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова у період з 24.02.2022 і по день звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є загальновідомою обставиною, а також виїзд позивача за межі міста Харкова, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у нього були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 280-282, п.3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради, 3-тя особа: П`ята Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 додатковий строк тривалістю 3 (три ) місяця, з моменту набрання рішення суду законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.