Справа №: 272/1023/23
Провадження № 6/272/27/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Карповця В.В.,

з участю секретаря судового засідання - Степанчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за за поданням головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусовий вхід, суд -

встановив:

Головний державний виконавець Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з вказаним поданням, в якому просить надати дозвіл державному виконавцю та залученим до проведення виконавчих дій особам, а також спец.техніці на примусове проникнення до тимчасової споруди (металевого кіоску) з двома торгівельними місцями № 1-2, що розташовані в районі автостанції по вулиці Корольова в місті Андрушівка, Бердичівського району, Житомирської області на земельній ділянці з кадастровим номером 820310100:01:009:0053.

В обґрунтування вказаного подання головний державний виконавець зазначає, що 22.05.2024 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, примірник якої був направлений боржнику для виконання рекомендованим листом за вих. № 93686 від 22.05.2024, боржнику надано строк для добровільного виконання рішення суду.

07.06.2024 державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду.

Згідно листа Андрушівської міської ради Житомирської області від 07 червня 2024 року № 05-04/1339 рішення суду боржником не виконано.

20.06.2024 відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 1700,00 грн., яка направлена йому рекомендованим листом для виконання за вих. № 110205 від 20.06.2024.

Згідно листа Андрушівської міської ради Житомирської області від 08.07.2024 № 05-04/1597 рішення суду боржником не виконано.

08.07.2024 державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду та, відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 3400,00грн., яка направлена йому рекомендованим листом для виконання за вих. №117323 від 08.07.2024.

10.07.2024 державним виконавцем на адресу проживання боржника направлена вимога, якою зобов`язано останню бути присутньою під час проведення виконавчих дій, які призначені на 12.07.2024.

10.07.2024 державним виконавцем винесено постанову про залучення працівників поліції під час проведення виконавчих дій.

12.07.2024 державним виконавцем була проведена спроба провести виконавчі дії однак боржник чинила опір та перешкоди у здійсненні державним виконавцем своїх службових обов`язків, про що 12.07.2024 державним виконавцем складено відповідний акт.

Цього ж дня боржнику запропоновано виконати рішення суду в строк до 26.07.2024 про що також складено відповідний акт.

30.07.2024 державним виконавцем складено акт про невиконання рішення суду.

26.08.2024 державним виконавцем направлено до правоохоронних органів повідомлення про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 382 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився.

Згідно вимог ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали подання суд дійшов до наступних висновків.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 75098796 з виконання виконавчого листа № 272/1023/23 від 15.05.2024, виданого Андрушівським районним судом Житомирської області про зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду (металевий кіоск) з двома торгівельними місцями № 1-2, що розташовані в районі автостанції по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 820310100:01:009:0053 за власний рахунок.

Оскільки боржником рішення суду добровільно виконане не було, державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій з метою забезпечення виконання вказаного виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що боржник чинила опір та перешкоди під час спроби демонтажу тимчасової споруди державними виконавцями, рішення суду залишилось невиконаним.

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Поряд з цим, недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 311 ЦК України проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Отже, для надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння, проте це не дало результатів.

На переконання суду, виконавцем на обґрунтування доцільності проникнення до володіння боржника не надано доказів, що ним вжито повний обсяг заходів, визначених законодавством про виконавче провадження щодо примусового виконання судового рішення, не використані всі права, надані виконавцям, спрямовані на своєчасне та повне вчинення виконавчих дій.

Зі змісту рішення суду від 10 квітня 2024 року у справі № 272/1023/23 за Андрушівською міською радою зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2866 га. з кадастровим номером 00:01:009:0053. Вказана земельна ділянка розташована в районі автостанції м.Андрушівка. Рішенням двадцять шостої сесії Андрушівської міської ради восьмого скликання № 35 від 29.11.2022 «Про припинення права користування та передачу в постійне користування комунальному підприємству Андрушівської міської ради "Комсервіс" земельної ділянки в м. Андрушівка по вул. Корольова» припинено право користування ліквідованого комунального підприємства Андрушівської міської ради АНДРУШІВКАБЛАГОУСТРІЙ на вказану вище земельну ділянку та одночасно передано її в постійне користування комунального підприємства Андрушівської міської ради "Комсервіс". Право постійного користування за підприємством зареєстровано 05.12.2022.

Тобто тимчасова споруда, яка підлягає демонтажу, розташована на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні КП Андрушівської міської ради "Комсервіс" а не боржника.

У подані не міститься та під час судового розгляду не встановлено достатніх підстав для надання дозволу державному виконавцю і залученим до проведення виконавчих дій особам а також спецтехніці на примусове проникнення до тимчасової споруди (металевого кіоску) з двома торгівельними місцями № 1-2, що розташовані в районі автостанції по вулиці Корольова в місті Андрушівка, Бердичівського району, Житомирської області на земельній ділянці з кадастровим номером 820310100:01:009:0053, оскільки виконавцем не доведено те, що при здійсненні демонтажу вказаної споруди виникає необхідність проникнення до неї а боржником чиняться перешкоди, які унеможливлюють здійснення таких виконавчих дій.

За таких обставин суд відмовляє в задоволенні подання.

Керуючись ст.439 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про примусовий вхід відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя:В. В. Карповець