справа № 489/8325/23 провадження №2/489/563/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , труті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири

встановив:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування завданої внаслідок залиття квартири матеріальної шкоди у розмірі 129838,50 грн., на відшкодування моральної шкоди 200000,00 грн. та 8603,28 грн. витрат за проведення будівельно-експортного дослідження.

Як на підставу позовних вимог позивач вказав, що він та треті особи є власниками квартири АДРЕСА_1 .

01.01.2023 відбулося залиття їх квартири, про що 02.01.2023 складено акт № 1 про наслідки залиття житлового приміщення.

Комісією у складі голови правління ОСББ «Новобузький-120» Молчаніцького І.В., сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 була обстежена їхня квартира АДРЕСА_1 на предмет залиття з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . На день обстеження комісія встановила, що під час залиття квартирі АДРЕСА_3 постраждали приміщення кухні, двох коридорів та усіх трьох кімнат.

В результаті обстеження квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, виявлено витік води 1 січня 2023 року, а саме на кухні даної квартири зірвало з`єднувальний шланг підводку, який розташований після водонапірного крану та встановлений власником квартири АДРЕСА_2 та з`єднує водопровід холодної води з посудомийною машиною. При огляд вказаний шланг мав тріщину 5 см.

Причиною залиття визнано порушення норм експлуатації будівель невчасна заміна сантехніки, а також не було перекрито кран, коли власники квартири АДРЕСА_2 залишили квартиру без нагляду.

Згідно висновку експерта № 23-1994 будівельно-технічного експертного дослідження, за яке позивач сплатив 8603,28 грн., вартість відновленого ремонту квартири АДРЕСА_1 складає 78266,52 грн. Окрім того, позивач враховуючи свої сімейні обставини та те, що відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду, робив ремонт власними силами, який коштував йому 129838,50 (83255 грн. + 46538,50 грн.).

Також, внаслідок залиття квартири позивачу було завдано моральну шкоду, яку оцінив 200000,00 грн. та яка виразилася у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживання з приводу залиття та пошкодження квартири, через що житло стало непридатним для використання без проведення ремонту.

Посилаючись на наведене позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

У відзиві на позовну заяву від 05.04.2024 представник відповідача адвокат Царик Р.М. позовні вимоги не визнала та просить відмовити в їх задоволенні.

Зазначає, що на момент обстеження членами комісії квартири позивача, мокрі сліди затоплення водою підлоги та стін квартири позивача відсутні, що говорить про те, що члени комісії або не були у квартирі позивача на монет обстеження або факт залиття не мав місце. Отже, факт залиття квартири позивача внаслідок течі з квартири відповідача не виявлений, як і не виявлено причину залиття, та наявність залиття квартири взагалі. Крім того на дату складання акту відповідач перебувала в міському травматологічному пункті «Міської лікарні швидкої медичної допомоги», тому не зрозуміло яким чином комісія потрапила до квартири відповідача. Також на з початком війни позивач разом з сім`єю виїхали за кордон і на момент так званого залиття його в квартирі у місті Миколаєві не перебував. Не звертався позивач до відповідача з проханням підписати акт по наслідки залиття. При цьому відповідач жодним чином не перешкоджала в обстеження її квартири, що свідчить про свідоме переконання у відсутності будь-якої її вини.

Крім того, позивач вперше приїхав до міста Миколаєва після довготривалого перебування за межами України лише 18.01.2023, але процедуру вимагання підписання акту у відповідача почав у лютому 2023 року, на що отримав відмову. Це свідчить, що акт був складений набагато пізніше і ніхто з членів комісії, які підписали акт, не були свідками обстеження квартир позивача і відповідача.

Позивачем також помилково долучив до справи висновку експерта № 23-1994 від 24.07.2023, зі змісту якого вбачається, що його підготовлено на підстави заяви позивача ОСОБА_1 від 19.09.2022. Тобто заява була подана до настання події залиття 02.01.2023. Також згідно висновку експерта задана шкода складає 78266,52 грн., тобто підтверджує той факт, що замовлення позивача стосувалося зовсім іншої дати та за інших обставин.

Надані позивачем рахунки на оплату №№ 34, 35 від 14.04.2023 не містять ніяких інформативних даних про те, що ці рахунки стосуються саме належної на праві власності позивачу квартири АДРЕСА_1 . Відсутній договір про виконання ремонтно-відновлювальних робіт та докази того, що такі роботи виконувалися взагалі. Тому виникають сумніви у тому, що залиття квартири позивача мало місце 01.01.2023 та саме з вини відповідача і що позивачу нанесено матеріальну шкоду саме відповідачем.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 12.02.2024 продовжено розгляд справи у зв`язку та повторно направлено відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1997 квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить позивачу та третім особам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

В позові позивач вказує, що 01.01.2023 квартиру в якій він проживає разом з сім`єю було залито з вини власників квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться поверхом вище на його квартирою.

Факт залиття квартири в якій мешкає позивач оформлено Актом № 1 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , складеного комісією у складі голови правління ОСББ «Новобузький-120» Молчаніцького І.В., сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Комісією були обстежені квартира АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_5 на предмет залиття. Комісія встановила, що під час залиття квартирі АДРЕСА_3 постраждали приміщення кухні, двох коридорів та усіх трьох кімнат та заначила, які пошкодження нанесені квартирі.

При обстеженні вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , виявлено витік води 1 січня 2023 року, а саме на кухні даної квартири зірвало з`єднувальний шланг підводку, який розташований після водонапірного крану та встановлений власником квартири АДРЕСА_2 та з`єднує водопровід холодної води з посудомийною машиною. При огляд вказаний шланг мав тріщину 5 см.

Причиною залиття в актів комісія вказала на порушення норм експлуатації будівель невчасна заміна сантехніки, а також не було перекрито кран, коли власники квартири АДРЕСА_2 залишили квартиру без нагляду.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 357227414 від 06.12.2023 підтверджується, що право власності на квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано за ОСОБА_2 , право власності на яку вона набула на підставі договору дарування від 02.03.2020, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Чорною Л.С., зареєстрованого в реєстрі за № 409.

Розмір заподіяних збитків позивач підтвердив висновком судового експерта № 23-1994, складеного на його замовлення Миколаївським відділенням ОНДІСЕ Міністерства юстиції України 19.09.2022, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 складає 78266,52 грн.

Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 02-01-01 в поточних цінах вартість відновлювальних робіт по зведеному кошторису складає 68785,00 грн., з ПДВ 82542,00 грн.

Згідно рахунку на оплату № 34 від 14.04.2023, наданого ФОП ОСОБА_9 , вартість будівельних матеріалів (ґрунтовки, шпаклівок, фарби акрилової, ламінату, підкладки під ламінат, плінтусу) складає 83255,00 грн.

За іншим рахунком ФОП ОСОБА_9 № 35 від 14.04.2023 вартість робіт з демонтажу плінтусу, демонтажу ламінату, ремонту стін, ґрунтовки стін і стелі, ремонту дерев`яних дверей, окраски стін і стелі, укладення ламінату, монтажу плінтусу становить 46538,50 грн.

Із змісту позову вбачається, що заподіяну матеріальну шкоду позивач оцінив в 129839,50 грн., яка складається із 82542,00 грн., вказаних у складеному судовим експертом локальному кошторисі, та 46538,50 грн. робіт, зазначених у рахунку № 35 від 14.04.2023.

Правове обґрунтування та мотиви суду

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно з частин першої, третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга стаття 77 ЦПК України).

Із змісту позову вбачається, що затоплення квартири позивача відбулося 01.01.2023 та на наступний день 02.01.2023 комісією в складі, голови правління ОСББ «Новобузький -120» та ще двох осіб складено акт № 1 про наслідки залиття житлового приміщення.

Згідно акту комісією проведено обстеження як квартири позивача (квартира АДРЕСА_3 ) із значенням пошкодження затопленням, так і квартири відповідача і зазначенням причини затоплення, що розташована поверхом вище (квартира АДРЕСА_6 ). Підпис відповідача про ознайомлення з актом відсутній.

Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. А статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Доказів того, що затоплення відбулося не з вини відповідача матеріали справи не містять.

Враховуючи, що на спірні правовідносини поширюється призумція вини заподіювача шкоди, а в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, відповідно вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд приходить до висновку про заподіяння відповідачем шкоди позивачу внаслідок залиття його квартири.

Посилання представника відповідача про недоведеність позивачем факту затоплення квартири 01.01.2023, перебування відповідача в лікувальному закладі в день складання акту комісією (докази цьому суду ненадані), як і перебування позивача за межами України, через що є сумніви в фактичному обстеженні комісією квартир сторін суд вважає безпідставними, так як вони спростовуються актом комісії. При цьому, відсутність в акті підпису відповідача не спростовує факту затоплення квартири з вини останньої.

У спірних правовідносинах, на відмінну від вини, обов`язок доказування розміру заподіяної шкоди покладається на особу, якій така шкода заподіяна.

На підтвердження заподіяння матеріальної шкоди позивач надав висновок експерта № 23-1994 будівельно-технічного дослідження за заявою ОСОБА_1 , датою складання якого є 17.04.2023.

Із висновку експертного дослідження вбачається, що ОСОБА_1 із заявою про проведення будівельно-технічного дослідження квартири АДРЕСА_1 , яка постраждала 01.01.2023, звернувся до Миколаївського відділення Одеського НДІСЕ 19.09.2022.

Із відповіді завідувача Миколаївського відділення ОНДІСЕ від 14.02.2023, адресованої ОСОБА_1 , вбачається, що звернення останнього про залучення судового експерта для будівельно-технічного експертного дослідження датоване 14.02.2022, яке надійшло до експертної установи 14.02.2023.

28.02.2023 між експертною установою та ОСОБА_1 укладено договір № 23-850 на виконання експертного дослідження та надано позивачу рахунок на оплату послуг експерта № 23-850 (07) від 28.02.2023 на суму 8603,28 грн., оплату якого позивач підтвердив квитанцією ПриватБанку від 11.04.2023.

Із дослідженої частини висновку експерта вбачається, що для визначення розміру заподіяних збитків затопленням квартири АДРЕСА_1 , експерту був наданий акт про залиття житлового/нежитлового приміщення за вказаною адресою від 02.01.2023 та експертом проведено натурне обстеження квартири АДРЕСА_3 .

Дослідивши висновок експерта, суд приходить до вставному про явну описку експертом при зазначенні дати звернення позивача до експертної установи, що жодним чином не спростовує факт звернення позивача до експертної установи для визначення вартості заподіяних збитків саме внаслідок затоплення його квартири, що мало місце 01.01.2023.

У зв`язку зі цим, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо сумнівів відносно висновку експертного дослідження.

Проте, суд не в повній мірі погоджується з доводами позивача щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З посиланням на локальний кошторис до висновку експерта та рахунки на оплату №34, 35 від 14.04.2023 позивач вказує, що йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 129838,50 грн.

З дослідницької частини висновку експерта вбачається, що вартість матеріалів і виробів на ремонтно-відновлювальні роботи в оглянутих приміщеннях квартири АДРЕСА_1 відображена в прямих витратах Локального кошторису (додаток № 1) без урахування ПДВ і без урахування фізичного зносу складає 35629,00 грн. З урахуванням ПДВ 42754,80 грн. Фізичний знос у вартісному виразі з ПДВ складає 42754,80 грн. х 10% + 4275,48 грн.

У зв`язку із цим, експерт дійшов висновку, що матеріальна шкода завдана власнику та користувачу квартири АДРЕСА_3 в наслідок залиття складає 78266,52 грн. (82542,00 4275,48), яка включає в себе вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які складаються із вартості робіт та будівельних матеріалів.

Проте, суд вважає, що вказана у висновку вартість ремонтно-будівельних робіт 78266,52 грн. має бути зменшена на розмір ПДВ та становить 74703,62 грн. (78266,52 3562,90), оскільки позивач не надав доказів проведення ремонту підрядною організацією та несення витрат на оплату ПДВ.

Щодо рахунків ФОП ОСОБА_9 №№ 34,35 від 14.04.2023, суд до уваги їх не приймає та вважає слушними з цього приводу доводи представника відповідача, оскілки наведені рахунки мають лише інформативний характер вартості товару або робіт (послуг) і не підтверджують фактичного перерахування коштів позивачем за цими рахунками.

Таким чином, так як позивач не підтвердив належними і допустимими доказами несення витрат на оплату будівельних товарів та виконаних робіт з ремонту квартири, а доказування не може ґрунтуватися на припущення, відповідно доведеним розміром заподіяної позивачу матеріальної шкоди є 74703,62 грн.

Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

За такого, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв`язок між шкодою заподіяною позивачу залиттям та неправомірними діями відповідача, які підлягають у неналежному утриманні і обслуговуванні приладів водопостачання квартири, внаслідок чого позивачу заподіяно шкоду залиттям його квартири, тому позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню у доведеному розмірі, зазначеному судом.

При вирішенні позову в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Позивач вказує, що моральна шкода виразилася в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири, через що остання стала непридатною для використання без проведення ремонту. Крім того, старший син є інвалідом, а тому через непридатність квартири для проживання він вимушений був винаймати інше житло для себе та родини, що порушило його та членів його сім`ї звичний та розмірений спосіб життя.

Розмірі моральної шкоди позивач оцінив в 200000,00 грн.

Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, у тому числі й моральної, яка згідно викладеного у позові полягає в душевних стражданнях позивача через пошкодження з вини відповідача його майна, що призвело до зміни позивачу звичного способу життя та необхідності докладати зусилля для відновлення свого майна та порушених прав, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимого про відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, з урахуванням вимоги розумності і справедливості вважає достатнім розміром відшкодування шкоди 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи,до яких зокрема належать витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів справи позивач поніс витрати на оплату послуг експерта в розмірі 8603,28 грн., що підтверджується квитанцією ПриватБанку від 11.04.2023 № 0.0..1, висновок якого відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано, відповідно з останнього на користь позивача підлягають стягненню вказані витрати.

Так як позов задоволено частково, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 796,89 грн. ( 3298,39 х24,16% ).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану залиттям квартири матеріальну шкоду в розмірі 74703,62 грн. та 5000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 8603,28 грн. витрат на проведення будівельно-експертного дослідження та 796,89 судового збору, всього 89103,79 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч сто три гривні 792 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: . АДРЕСА_8 ;

третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 ;

третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 ;

третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_10 ;

Повний текст судового рішення складено 30.04.2024.

Суддя І.В.Коваленко