Справа № 345/2647/24
Провадження № 22-ц/4808/1141/24
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Миговичем О.М. 13 червня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 8000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.12.2016. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 15 грудня 2016 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 01.07.2021 змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку. Вказала, що на даний час відповідач закрив свою підприємницьку діяльність, оформив групу інвалідності і працює неофіційно. Водночас позивачка зазначила, що зріс розмір прожиткового мінімуму, зросли ціни на продукти харчування та одяг. Син школяр, а отже витрачаються додаткові кошти, пов`язані з навчанням.

Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2024 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки від заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 4000 грн на дитину щомісячно але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору та 500 грн витрат за надання професійної правничої допомоги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржене рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, позивачкою в порушення вимог ст. 83 ЦПК України не надано доказів того, що їй недостатньо для належного утримання сина аліментів, які стягуються з відповідача у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку. Вважає, що місцевим судом не в повному обсязі враховано матеріальний та сімейний стан відповідача. Крім того, ОСОБА_2 не надано жодного доказу, який би належним чином обґрунтував види та розмір витрат, які несе позивачка на утримання неповнолітньої дитини, а також доказів свого матеріального стану. Також не надано належної оцінки всім обставинам справи, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Зокрема те, що ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи та пенсіонером по інвалідності. Також на утриманні відповідача перебувають його непрацездатні батьки, які є особами похилого віку, пенсіонерами за віком та страждають на ряд стійких хронічних захворювань. Звертає увагу на те, що відповідач постійно проходить лікування та медичні обстеження у зв`язку із хворобою, що підтверджується медичною документацією. Вказує, що присудження до стягнення із відповідача аліментів в розмірі понад 2500 грн щомісячно фактично поставить ОСОБА_1 та його сім`ю у скрутне становище, що в розумінні чинного законодавства є неприпустимим.

Просить оскаржуване рішення змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 аліментів, зменшивши їх розмір з 4000 грн до 2500 грн щомісячно. Залишити за відповідачем усі понесені судові витрати по справі.

Позивачка ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву не скористалася, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляла, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства), є малозначними та розглядаються судами у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України, частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі з 15.10.2013 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.12.2016 шлюб між ними було розірвано. Неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 залишено проживати з матір`ю (а.с. 4).

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.07.2021 вирішено стягувати із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5-10).

Відповідач є особою з інвалідністю третьої групи у зв`язку із загальним захворюванням та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та є пенсіонером по інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серія 12 ААГ №446471 від 01.03.2023 (а.с. 42).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 08.05.2024 вбачається, що відповідна інформація щодо відповідача про нараховані доходи з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року відсутня (а.с. 45-47).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про зміну розміру аліментів та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4000 грн на дитину щомісячно. При цьому судом враховано, що відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, а також відсутність відомостей про його офіційне працевлаштування.

Апеляційний суд погоджується із цим рішенням з огляду на таке.

Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими способами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, духовно та у спеціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (стаття 6 Конвенції про права дитини).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст.51Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Частина перша статті 192СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у зв`язку з покращенням матеріального становища платника аліментів одержувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення їх розміру.

При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України.

Згідно із ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника, суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.

При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст.182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України №6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

В будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу.

Позивачка ОСОБА_2 скористалася своїм правом, звернувшись в суд із позовом про збільшення стягнення аліментів шляхом їх присудження у твердій грошовій сумі. А закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не встановлено фактів і позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів зміни матеріального стану платника або одержувача аліментів, виникнення інших обставин, що мають суттєве значення в житті сторін чи їхньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів.

Доводи відповідача, що у нього на утриманні перебувають двоє батьків правомірно не взяті судом першої інстанції до уваги, оскільки позивачем не представлено ніяких документальних відомостей про те, що батьки потребують його матеріальної допомоги. Також скаржник не повідомив розмір своєї пенсії, наявність чи відсутність інших видів доходів.

Більше того, як зазначено вище, на відміну від зміни розміру аліментів (ст. 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу їх стягнення, тому право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, на що позивач посилалася у своєму позові.

Серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18, зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, є безумовним правом дитини, визначеним законом, яке захищається в судовому порядку саме в її інтересах.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.07.2021, може бути змінений за позовом стягувача та, виходячи з обставин справи, правомірно визначив до стягнення аліменти на утримання сина сторін в розмірі 4 000 грн щомісячно. Водночас, місцевим судом враховано, що відповідач є особою з інвалідністю та офіційно не працевлаштований.

Доводи апеляційної скарги, що суд при ухваленні судового рішення не врахував норми ст. 192 СК України, за якими для зміни способу і відповідно розміру аліментів необхідною умовою є зміна матеріального або сімейного стану одного з батьків, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, а позивач свою чергу доказів цього не надала слід відхилити.

Як зазначено вище за нормами ст.181СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів і за змістом наведеної норми закон не визначає необхідних умов чи підстав для зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Таким чином доводи апелянта суперечать даній нормі сімейного законодавства та не можуть бути взяті до уваги.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 13 червня 2024 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.