Справа №733/319/24 н/п 4-с/766/76/24
УХВАЛА

про повернення скарги без розгляду

30.04.2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Кузьміна О.І., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла вказана скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),, в якій просить суд визнати протиправними дії державного виконавця державної виконавчої служби у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язати державного виконавця Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом від 04.04.2019 в рамках виконавчого провадження №44048117.

В обґрунтування скарги вказує, що про існування постанови про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортним засобом від 04.04.2019 в рамках виконавчого провадження №44048117 дізнався через чотири з половиною років та отримав відповідь з Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та міста Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.12.2023 року щодо підтвердження закриття виконавчого провадження №44048117 та відсутність підстав для скасування заходів примусового виконання рішення.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. а ч. 1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Вказаною вище нормою встановлено строк, протягом якого особа може звернутися за судовим захистом на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця. При цьому початком перебігу десятиденного строку Закон визначає момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

В скарзі не зазначено коли скаржник дізнався про своє порушене право. Зі змісту такої вбачається, що скаржник дізнався про порушення своїх прав бездіяльністю державного виконавця, не пізніше 21.12.2023, звертався до виконавця з письмовою заявою.

Натомість, дану скаргу скаржника подав до суду лише 14.03.2024, тобто по спливу десятиденного строку, визначеного Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 449, ч. 1 ст. 127 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом за заявою учасника справи, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Питання поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою заявником не порушуються.

Відповідно до ст.126ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до висновків Верховного Суду , викладених у постанові від 18 листопада 2020 року (справа № 466/948/19) строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Крім того, ч. 2 ст. 183 ЦПК України передбачає, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Оскільки вимоги скарги стосуються питання, яке врегульоване ст. 447 ЦПК України та належить до питань пов`язаних з виконанням судових рішень, вимоги ст. 183 ЦПК України розповсюджуються на зазначену скаргу.

У відповідності до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, учасниками по справі з розгляду скарги є: стягувач і боржник за виконавчим провадженням, а також відповідний державний чи приватний виконавець, рішення, дії або бездіяльність якого оскаржується.

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

На виконання вимог ст.450 ЦПК України скаржником не залучено до справи заінтересовану особу - стягувача у виконавчому провадженні.

На підставі викладеного, скаржникові на виконання вказаних положень законодавства, необхідно було надати докази скерування копії поданої до суду скарги, з доданими до неї документами на ім`я: стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_2 та державного виконавця.

Дану вимогу Закону скаржник виконав лише частково - надавши докази скерування такої виключно державному виконавцеві. Доказів надсилання листом з описом вкладення стягувачу копій поданих до суду документів не надано.

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч. 4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Підсумовуючи наведене вище, беручи до уваги, що скарга на дії державного виконавця подана із пропуском встановленого законом строку і скаржник не порушує питання поновлення цього строку та скаржником не надано доказів скерування скарги на адресу стягувача, таку скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 126, 183, 260, 353 - 355, 449 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бериславського відділу державної виконавчої служби у Бериславському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - повернути без розгляду особі, що її подала.

Роз`яснити скаржнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню за скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна