Провадження № 2-о/369/108/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29.04.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку окремого провадження цивільну справу № 369/17766/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вишневої міської ради, ОСОБА_2 -Аккерман про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, який має юридичне значення, що вона ОСОБА_1 має належний правовстановлюючий документ, а саме Свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, як власнику, а саме квартири загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2023 року під головуванням судді Янченка А.В. відкрито окреме провадження у цивільній справі № 369/17766/23 за заявою ОСОБА_1 та призначено судове засідання з викликом учасників справи.

16.02.2024 року. в судовому засідання за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про вступ у справу у якості заінтересованої особи судом протокольною ухвалою прийнято рішення про залучення ОСОБА_2 у якості заінтересованої особи та надано час для ознайомлення з матеріалами справи.

18.03.2024 року у зв`язку із поданою ОСОБА_1 до суду 06.03.2024 року заявою про відвід судді Янченку А.В. прийнято рішення ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченком А.В. вважати заявлений відвід судді Янченку А.В. необґрунтованим.

20.03.2024 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Волчка А.Я., при секретарі Лоу А. розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/17766/23 ухвалив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/17766/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вишневої міської ради, ОСОБА_2 -Аккерман про встановлення факту належності правовстановлюючого документує - відмовити. Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

13.03.2024 року представник ОСОБА_2 -Аккерман подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи, згідно якого не за заперечив щодо заяви ОСОБА_1 у даній справі, просив розглянути справи за його відсутності.

29.04.2024р. у судове засідання представник заінтересована особа Виконавчого комітету Вишневої міської ради не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, до суду подано клопотання ОСОБА_1 та її представника про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника. Обставини викладені в заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримують у повному обсязі і просять задовольнити.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 зазначила, що у червні 2000 році вона отримала документ про наявне у неї право власності на квартиру загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаним документом є свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, про що зроблено запис у реєстрову книгу № 45/107 (кн. № 19)

На час оформлення зазначеного документу заявниця не звернула уваги на правильність його оформлення і лише при намаганні вчинити нотаріальну дію, їй було вказано на наявну неправильність в оформлення документу. Вказаний недолік полягав у орфографічній помилці у написанні імені Заявниці. Так, у правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на житло ім`я заявниці написане через літеру і, тобто ОСОБА_4 , попри те, що в паспорті серія НОМЕР_1 вказане ім`я написане через літеру ї, тобто ОСОБА_5 , Заявниця зазначила, що і в інших документах також її ім`я написано через літеру ї, тобто ОСОБА_5 . Заявниця, після виявлення вказаної помилки звернулася 09.05.2023року до Виконавчого комітету Вишневої міської ради для виправлення помилки. У заявниці свідоцтво про право власності на житло було вилучено і запропоновано почекати 30 хвилин. За результатами очікування їй було повернуто свідоцтво про право власності на житло із закресленнями, виправленнями та написами на полях, а також проставленням печаток Виконавчого комітету Вишневої міської ради. На переконання заявниці закресленнями, виправленнями та написами на полях, а також проставленням печаток у свідоцтві про право власності на житло робить вказаний документ неналежним.

На підтвердження своєї позиції, пояснила, що вже з виправленим свідоцтвом про право власності на житло зверталася до державних органів і їй було вказано на неналежність вказаного документу. Виходячи з цього, вважає, що існують перешкоджає у розпорядженні нею власністю на особистий розсуд, так як заявниця не може вільно вчиняти дії щодо належного майна, без подання додаткових обґрунтувань належності правовстановлюючого документу.

Зваживши доводи, викладені в заяві, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, у порядку зокрема, окремого провадження (п. 3 ч. 2 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї

Судом констатується, що основною метою правосуддя, як зазначено Європейським судом з прав людини є перш за все, задоволення інтересів сторони та забезпечення справедливості як про це зазначено у § 30 справи Niderost-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії). Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Крім того, ч. 1ст. 89 ЦПК України визначає суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.2ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, відповідно до вимог ч.3 ст.89 1ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи надані заявницею докази, судом встановлено, зокрема, із фотокопії свідоцтва про право власності на житло, яке звірене з оригіналом вказаного правовстановлюючого документу, що зазначений документ дійсно має закреслення, виправлення та написи на полях, а також на них проставленні печаток Виконавчого комітету Вишневої міської ради.

Поряд з цим, заявницею надано ксерокопію вказаного свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, власнику, квартири загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у первинному вигляді, тобто до внесення в нього змін.

Також судом встановлено, що відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону України № 2657-XII від 2 жовтня 1992 року «Про інформацію», документом, є матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі і просторі. Перелік класів документів визначається Національним класифікатором НК 010:2021, затвердженим наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12 березня 2021 року № 526. Оформлення реквізитів документації та порядок їх розташування здійснюються з урахуванням вимог Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. ДСТУ 4163-2020», прийнятого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01 липня 2020 року № 144 (далі - ДСТУ 4163-2020).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України № 2657-XII від 2 жовтня 1992 року «Про інформацію», Правова інформація - будь-які відомості про право, його систему, джерела, реалізацію, юридичні факти, правовідносини, правопорядок, правопорушення і боротьбу з ними та їх профілактику тощо. Отже, відповідно до законодавства України, свідоцтва про право власності на житло є документом, що містить правову інформацію, правовстановлюючим документом щодо підтвердження виникнення права власності на нерухоме майно, яке видається фізичним та юридичним особам при здійсненні державної реєстрації прав.

Натомість, визначення поняття правовстановлюючого документу законодавство України не містить. На сьогодні, законодавство України використовує поняття «документ, що підтверджує право власності на нерухоме майно», як в Законі України № 1952-IV від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також в Постанові Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Однак, в правозастосовній практиці ці поняття ототожнюються.

Таким чином, правовою підставою звернення заявниці є наявне неправильне оформлення

правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, тобто документу, що засвідчує юридичний факт офіційного визнання і підтвердження державою виникнення, переходу або припинення речових прав заявниці на нерухоме майно та їх обмежень - квартири загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 при здійсненні державної реєстрації прав .

Судом встановлено, що згідно розпорядження Київської обласної державної адміністрації № 196 від 20 травня 2016 року «Про перейменування об`єктів топоніміки у населених пунктах Київської області» вул. Жовтнева у м. Вишневе, Києво-Святошинського р-н, Київської обл.,перейменована на вул. Європейська (додаток до розпорядження).

Виходячи з викладеного, заявниця буде звертатися до уповноважених органів з наміром внести зміни до адреси об`єкту нерухомості, що може призвести до вказаних заявницею негативних наслідків у вигляді відмови у вчинені юридично значущих дій на підставі неналежності документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно або інших перешкод у реалізації прав власника. Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року, не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Отже, підстави викладені заявницею є реальними та можуть призвести до порушень прав заявниці.

При всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд встановив, що правовстановлюючий документ, а саме, свідоцтво про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, власнику, квартири загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 у первинному вигляді в графі де зазначається що АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності гр. ОСОБА_1 . Отже, ім`я заявниці « ОСОБА_4 » викладене з орфографічною помилкою. Як встановлено судом, згідно з правилами правопису української мови, правильним вживанням імені є ОСОБА_5 , тобто з обов`язковим вживанням в кінці слова літери «ї».

Згідно з правилами української мови, орфографічна помилка це помилка, яка виникає при неправильному написанні слова. Вона може означати, що слово має неправильну літеру, літерний порядок або відсутність необхідних літер. При цьому, орфографічні помилки можуть змінити значення слова або зробити його незрозумілим. Судом береться до уваги, що в усіх документах заявниці її ім`я зазначене з вживанням в кінці слова літери «ї», тобто ОСОБА_5 .

Вказаний факт доводить, що неправильне написання ім`я не є результатом дій заявниці, а є наслідком дій органу, що видав правовстановлюючий документ. Зокрема суд зазначає, що органи, що видали правовстановлюючий документ, можуть виправити помилку в такому документі лише у тому разі, якщо в документах, на підставі яких видавався правовстановлюючий документ даної помилки не було, і помилка була допущена саме з вини органу, який видав правовстановлюючий документ (у разі виявлення орфографічних або технічних помилок).

Суд враховує,що правовстановлюючий документ був виданий Виконавчим комітетом Вишневої міської ради. Саме ця обставина пояснює звернення заявниці до Виконавчого комітету Вишневої міської ради з метою виправлення помилки в правовстановлюючому документі у позасудовий спосіб захисту. Також це підтверджує, що саме Виконавчим комітетом Вишневої міської ради вчинено закреслення, виправлення та написи на полях, а також проставленні печатки Виконавчого комітету Вишневої міської ради, що мають знаходитися лише в приміщені Виконавчого комітету Вишневої міської ради.

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної описки, друкарської, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. Натомість, як встановлено судом свідоцтво про право власності на житло державним реєстратором не видавалось, отже виправити вказану помилку державний реєстратор не має повноважень. Отже, допущену помилку, мав би виправити орган, що видав правовстановлюючий документ.

Судом встановлено, що відповідно до дослідженого аверсу свідоцтва про право власності на житло, повернутого заявниці 09.05.2023р. після вилучення для виправлення правовстановлюючий документ містить в собі закреслення, однією лінією, імені Зінаіда, написання над закресленим, імені ОСОБА_5 , а також підпис, без інформації про особу, яка його вчинила її посаду та дату запису, тобто має місце виправлення, які скріплені печаткою Виконавчого комітету Вишневої міської ради. Крім того, правовстановлюючий документ має написи тексту на полях, які зазначають «Виправленому на «Зінаїда» вірити», а також підпис, без інформації про особу, яка його вчинила її посаду та дату запису, які скріплені печаткою Виконавчого комітету Вишневої міської ради. Суд також зазначає про відсутність змін на зворотній стороні свідоцтва про право на житло. .

Таким чином, Виконавчим комітетом Вишневої міської ради не було проведено заміну неправильно оформленого правовстановлюючого документу, свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради. Проте, невідомою особою Виконавчого комітету Вишневої міської ради здійснено виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло. Зазначене заявницею твердження, що свідоцтво про право власності видане згідно розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради перетворене на аркуш із підписами та печатками із якого не можна зрозуміти чи він є справжнім,та чи є він дійсним, а також, що фактично, заявниця позбавлена офіційного правовстановлюючого документу не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд зазначає, що неохайність у виправленні правовстановлюючого документу відіграє юридично значущу роль у випадку втрати інформації у зв`язку з неможливістю прочитати чи зрозуміти викладене. У випадку внесення виправлень дозволеним законом способом та без втрати інформаційного навантаження документу, документ вважається дійсним і внесені в нього зміни є легітимними.

Згідно з пунктом 13 глави 10 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженнях Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5 особливим видом копії документа є дублікат - повторно оформлений службовий документ для використання замість втраченого чи пошкодженого оригіналу, що має таку саму юридичну силу. Орган, який видав/посвідчив правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна (будинок, квартиру), видає дублікат втраченого документа. Чинним визнається дублікат, який виготовляється на такому самому бланку, що й оригінал, містить інформацію аналогічну інформації в оригіналі, містить відбиток печатки установи та підписи посадових осіб, містить у правому верхньому куті відмітку «Дублікат».

Судом встановлено, що Законом України № 834-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесено зміни до деяких законодавчих актів України. Зокрема, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 1 липня 2004 року. Пунктом 2 частини1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. Як встановлено судом державний реєстр речових прав заповнюється інформацією з 1 січня 2013 року. Отже, враховуючи що зі слів заявниці, з майном після 2013 року вона не здійснювала жодних операцій по відчуженню чи оформленню змін відомостей про майно, в реєстрі вказаного майна немає.

Враховуючи встановлені судом факти правовстановлюючий документ заявниці свідоцтво про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради є єдиним підтвердженням її прав власника квартири загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, Виконавчий комітет Вишневої міської ради у зв`язку з внесенням зміни Законом України № 834-VIII від 26 листопада 2015 року у Закон України № 1952-IV від 1 липня 2004 року, не може видати дублікат свідоцтва про право власності на житло відповідно до Наказу Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5, оскільки станом на момент звернення заявниці відсутній бланк на якому оформлювалося право власності заявниці. На час розгляду заяви судом встановлено неможливість отримання вказаних бланків, оскільки Міністерством юстиції за час, що сплинув з моменту отримання заявницею свідоцтва про право власності на житло тричі змінювалися бланки вказаного правовстановлюючого документу, а саме, наказами: №39/5 від 22.04.2003р. № 41/5 ДСК від 10.08.2012р. № 477/5 від 05.03.2014. У вказаних наказах зазначалося, що будуть використовуватися як бланки нового зразка, так і бланки старого зразка, до повного використання останніх.

Беручи до уваги неможливість використання бланків свідоцтва про право власності на житло у зв`язку з їх відсутністю, тобто неможливість оформити дублікат Виконавчим комітетом Вишневої міської ради було здійснено виправлення помилки у свідоцтві про право власності на житло.

Суд погоджується із твердженням заявниці щодо неохайності у виправленні в правовстановлюючому документі та зазначає про недоліки внесених виправлень, а саме, відсутність дати внесення таких виправлень, пояснень підстав закреслення, а також не зазначення прізвища імені та по батькові особи, що поставила підпис назви її посади та внесення напису тексту на поля правовстановлюючого документу.

Натомість, вказані виправлення завірені печаткою органу, що видав правовстановлюючий документ заявниці, а саме Виконавчого комітету Вишневої міської ради, що має юридично значущу роль у випадку внесення змін,доповнень виправлень, оскільки суб`єктом видачі документу є орган місцевого самоуправління, а не конкретна особа даного органу. Виходячи з вимог законодавства, суд зазначає, що засвідчення печаткою органу, що видавав правовстановлюючий документ внесених в нього змін, доповнень, виправлень легалізує їх, тобто надає їм юридичної сили.

Суд, враховуючи викладене вище, встановив, що внесення виправлень відбулося дозволеним законом способом, хоча й не охайно, але без втрати інформаційного навантаження правовстановлюючого документу, а саме, свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради. Внесені виправлення не впливають на суть зазначеного розпорядження, тобто юридично значущого правовідношення - визнання за особою права власності на квартиру загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а мають на меті лише виправлення орфографічної помилки, отже є такими, що не призводять до втрати чинності документом та не надають йому статусу неналежного.

При цьому, судом зазначається, що правовстановлюючий документ містить назву вулиці, яка на день розгляду заяви перейменована.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зокрема, ч. 6 ст. 315 ЦПК України визначає, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, аналізуючи докази по справі як кожен окремо, так і в їх сукупності на предмет їх належності, достовірності та допустимості, враховуючи, що встановлення факту, що має юридичне значення, - має для заявниці ОСОБА_1 юридичне значення та безпосередньо породжує для останньої юридичні наслідки, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заяви про встановлення юридичного факту, а саме: факту належності правовстановлюючого документу, не дивлячись на наявні виправлення, за яким Виконавчим комітетом Вишневої міської ради видано свідоцтво про право власності на житло,на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, на право власності на квартиру загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (на даний час Бучанського р-н) Київської обл. ОСОБА_1 на підставі чого юридичний факт підлягає встановленню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом, у зв`язку з чим, понесені заявником ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп., слід вважати фактично понесеним заявником.

На підставі вищевикладеного, суд керуючись ст.ст. 4, 19, 76, 77-80, 263-265, 293, 294, 315, 316-319, 353 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Вишневої міської ради, ОСОБА_2 -Аккерман про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити юридичний факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло - квартиру загальною площею 34,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (на даний час Бучанського р-н) Київської обл., з врахуванням наступного: Виконавчим комітетом Вишневої міської ради в свідоцтво про право власності на житло,видане на підставі розпорядження № 37 від 23.05.2000 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради, внесені виправлення - закреслення, однією лінією, імені Зінаіда, написанням над закресленим, імені Зінаїда, а також мається підпис, без інформації про особу, яка його вчинила її посаду та дату запису, які скріплені печаткою Виконавчого комітету Вишневої міської ради, а також мають місце написи тексту на полях, які зазначають «Виправленому на «Зінаїда» вірити», та підпис, без інформації про особу, яка його вчинила її посаду та дату запису, які скріплені печаткою Виконавчого комітету Вишневої міської ради.

Судові витрати залишити за заявницею ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Київський апеляційний суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Повне рішення суду складено: 03.05.2024 року.

Суддя А.В. Янченко