справа № 619/1572/21
провадження № 4-с/619/34/24
Ухвала

іменем України

30 квітня 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 619/1572/21 (провадження 4-с/619/34/24) за скаргою на бездіяльність приватного виконавця,

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи:

- Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович;

- ОСОБА_2 .

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 звернулася зі скаргою, у якій просить визнати бездіяльність приватного виконавця Близнюкова Ю.В. у виконавчому провадженні №71004080 від 10.02.2023 по примусовому виконанню рішення суду від 30.08.2021 по справі № 619/1572/21; звернути стягнення на земельну ділянку кадастровий номер :05:033:0080, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яку було повернуто у власність ОСОБА_2 на підставі постанови Київського апеляційного суду по спаві № 372/3733/22 від 06.03.2024 року, яка не зареєстрована у встановленому порядку за ОСОБА_2 і право власності на яку йому повернуто постановою КАС від 06.03.2024 року по справі №372/3733/22 для чого надати право приватному виконавцю Близнюкову Ю.В. на виготовлення технічної документації на зазначену земельну ділянку, безперешкодний доступ до земельної ділянки з метою її опису, арешту та оцінки, на виготовлення оцінки земельної ділянки кадастровий номер :05:033: 0080, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яку було повернуто у власність ОСОБА_2 на підставі постанови Київського апеляційного суду по справі № 372/3733/22 від 06.03.2024, у зв`язку з відсутністю у боржника іншого майна. У обґрунтування скарги зазначено, що 02.04.2024 вона вдруге звернулась до приватного виконавця Близнюкова Ю.В. у ВП 71004080 з заявою щодо вчинення виконавчих дій за цим провадженням. Так 13.03.2024 вона зверталась до ОСОБА_3 з відповідною заявою щодо вжиття заходів по примусовому виконанню рішення суду за ВП 71004080. Станом на день подання цієї скарги приватним виконавцем не виконано. Вона просила виконавця про звернення до суду з поданням щодо звернення стягнення на зазначену вище земельну ділянку, яку було повернуто у власність ОСОБА_2 на підставі постанови Київського апеляційного суду по справі № 372/3733/22 від 06.03.2024. Приватним виконавцем не було здійснено всіх заходів, передбачених ст. 48-50 Закону України «Про виконавче провадження». У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. Застосування судом частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише тоді, коли виконавець вичерпав усі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гринишин Є.В. надав суду заперечення проти скарги, у яких просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_1 просить суд звернути стягнення на земельну ділянку з кадастровим номером № :05:033:0080, яка не зареєстрована за боржником ОСОБА_2 , при цьому вона посилається на положення статті 440 ЦПК України. Однак, порядок звернення стягнення на майно боржника врегульовано статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, із аналізу положень статей 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що правом звертатися до суду із заявою про звернення стягнення на майно, яке не зареєстровано за боржником, наділений виключно державний чи приватний виконавець, який виконує рішення суду чи інший виконавчий документ. Як вбачається із скарги, поданої ОСОБА_1 , до суду звернулась саме вона, а не приватний виконавець, що свідчить про те, що вказана скарга не підлягає розгляду у порядку, визначеному частиною десятою статті 440 ЦПК України, як така, що подана неналежним суб`єктом, а отже, не підлягає задоволенню. Суд у своєму рішенні може виключно зобов`язати державного чи приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а не вирішувати питання, які підлягають розгляду у іншому порядку. Так, скаржниця, в тому числі просить звернути стягнення на земельну ділянку, як таку, що належить боржникові, але не зареєстрована за ним, однак порядок вирішення цього питання на стадії виконання судового рішення інший, ніж той, що заявлений ОСОБА_1 , а тому у цій частині скарга не є обґрунтованою. Оскільки порядок звернення стягнення на майно боржника, що перебуває у третіх осіб, визначено чинним законодавством України, суд у своєму рішенні за результатами розгляду скарги на бездіяльність державного чи приватного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, не може вирішувати це питання, що в свою чергу свідчить про безпідставність вимог скарги. Окремо хочеться зупинитись на тому факті, що матеріали скарги не містять доказів невжиття приватним виконавцем Близнюков Ю.В. заходів щодо виконання судового рішення, оскільки, останнім арештовано майно боржника, зроблені запити до банківських установ, органів МВС щодо інформації про зареєстровані ТЗ за ОСОБА_2 , тощо. Це у свою чергу свідчить про повну безпідставність заяви ОСОБА_1 . Також слід звернути увагу суду на те, що скарга не містить даних про те, коли було порушено права заявниці та коли вона дізналась чи могла дізнатись про їх порушення, що не дає суду можливості дослідити питання в порядку статті 449 ЦПК України. Предметом стягнення у справі № 619/1572/21 була заборгованість за договором позики грошових коштів від 26 жовтня 2016 року, що був посвідчений ПН КМНО ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за № 2108. Однак, рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2024 року у справі № 619/2745/21 за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус КМНО Бондар Т.М. про визнання недійсним договору позики грошових коштів - вказаний договір визнано недійсним.

Заявниця в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про підтримання скарги та розгляд справи без її участі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить особистий підпис у явочному листі представника ОСОБА_2 - адвоката Гринишина Є.В. та довідки про доставку судових повісток до електронних кабінетів.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

Як установлено з матеріалів скарги, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.П. перебуває виконавче провадження №71004080 по примусовому виконанню рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.08.2021 по справі № 619/1572/21, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2794051,62 грн.

Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

ОСОБА_1 звернулася зі скаргою, у якій на підставі ст. 440 ЦПК України, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», просить звернути стягнення за зазначену вище земельну ділянку.

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина десята статті 440 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2023 року в справі № 2-2727/11 (провадження № 61-8007св23) вказано, що «аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20). При розгляді справ указаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Суд зазначає, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця, а не стягувача, у зв`язку з чим така вимога ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Із вступної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 06.03.2024 по справі № 372/3733/22 (а.с. 6) убачається, що визнано недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0, 2059 га кадастровий номер :05:033:0080, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 11 серпня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Петренко Оленою Анатоліївною 11 серпня 2021 року за № 455, право власності за яким зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11 серпня 2021 року, номер запису 43432474 та повернуто у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2059 га кадастровий номер :05:033:0080, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року по справі № 372/3733/22 відкрито касаційне провадження та зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 06 березня 2024 року до закінчення касаційного провадження у справі.

За встановлених обставин відсутні підстави вважати бездіяльність приватного виконавця Близнюкова Ю.В. щодо незвернення до суду з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,2059 га кадастровий номер :05:033:0080, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відсутні підстави вважати, що станом на час звернення до суду зі скаргою боржник ОСОБА_2 фактично володіє та користується зазначеним нерухомим майном та право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. 447-452 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нечипоренко