Справа № 172/860/20
У Х В А Л А

Іменем України

02.05.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

за участю позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на підставі Ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1180711 від 20.02.2023 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності.

В судове засідання відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися. Від адвоката Хрипунова Д.Г. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що ним було направлено адвокатські запити до Дніпропетровської філії Газмережі та ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», які стосуються предмету доказування по даній справі, однак, запитувана інформація до цього часу не надійшла, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, в тому числі, але не виключно, щодо участі сторін в утриманні спірного майна.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив зобов`язати відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 з`являтися в судові засідання, та накласти на ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу відповідно до п.2 ч.1 ст.148 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимог ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Положенням ч.2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, для підтвердження викладених в позовній заяві обставин, а також можливості поставити запитання щодо предмета спору з метою з`ясування усіх обставин справи для ухвалення справедливого та законного рішення, суд вважає за необхідне визнати явку позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 обов`язковою, з метою надання нею у судовому засіданні особистих пояснень.

Щодо накладення на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 143 Цивільного процесуального кодексу України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Статтею 144 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 статті 148 Цивільного процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісного виконання процесуальних обов`язків учасником судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Також судом враховано, що відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що представником відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом адвокатом Хрипуновим Д.Г. на підтвердження поважності причин перенесення судового засідання було подано адвокатські запити, відповіді на які на день розгляду справи не отримані, але мають істотне значення для правильного вирішення даної справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_3 та адвоката Хрипунова Д.Г. не вбачається зловживання правами, а тому у клопотанні представника позивача за зустрічним позовом у цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 19, 43, 44, 131, 143, 144, 148 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати обов`язковою явку позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судові засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності.

У задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу відносно ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 відмовити.

Розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні ним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права власності відкласти на 29.05.2024 року о 13.30 год.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: О.С. Степанова