ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5758/24 Справа № 243/5204/23 Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 243/5204/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Попкова Оксана Вікторівна, до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Слов`янської військової адміністрації, про визначення участі у спілкуванні з дитиною,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шведа Андрій Михайлович,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2024 року,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Попкова О.В., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Слов`янської військової адміністрації, про визначення участі у спілкуванні з дитиною.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони з відповідачкою є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син мешкає з відповідачкою. Він щомісячно добровільно сплачує аліменти на утримання сина. Відповідач привозила сина за місцем мешкання позивача для спілкування, проте з липня 2023 року у них з відповідачем почали виникати непорозуміння щодо його участі у вихованні сина. Врегулювання вказаних непорозумінь приводить тільки до конфліктів, відповідач створює перешкоди у спілкуванні позивача з сином. Матір і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, але відповідач нехтує правами ОСОБА_1 , порушуючи їх. Зазначає, що позивач любить свого сина та хоче спілкуватись з ним.

У зв`язку з викладеним, просить визначити такий спосіб участі у спілкуванні з сином - спільний відпочинок 2 разі на місяць, а саме: у першу та третю п`ятницю з 16.00 години до 15.00 години першої та третьої неділі і спілкуватись з ним по місцю проживання позивача, проводити спільний відпочинок першу половину осінніх канікул, другу половину зимових канікул, першу половину весняних канікул, другу половину літніх канікул.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Попкова О.С., задоволені частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільний відпочинок з дитиною з п`ятниці 16-00 до суботи 18-00 години першого та третього тижня місяця по місцю проживання позивача; проводити спільний відпочинок першу половину осінніх канікул, другу половину весняних канікул, перший тиждень другої половини літніх канікул. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 гривень судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шведа А.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2024 року в частині визначення ОСОБА_1 способу участі у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином змінити та викласти резолютивну частину оскаржуваного рішення у наступній редакції: визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спільний відпочинок з дитиною кожної суботи з 09.00 до 18.00 по місцю проживання позивача з обов`язковим урахуванням інтересів, потреб та стану здоров`я дитини, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору, викласти резолютивну частину з урахуванням пропорційного розподілу між сторонами витрат зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено без урахування інтересів та потреб дитини, з повним ігноруванням доводів матері. ОСОБА_2 самостійно забезпечує повне піклування про малолітнього сина, тому, не перешкоджаючи спілкуванню батька із сином та намагаючись створити оптимальні умови для розв`язання спірних питань між сторонами, вважає максимально сприятливим для інтересів малолітнього ОСОБА_4 запропонований нею в суді спосіб для такого спілкування батька з сином: з 09:00 години до 18:00 години кожної суботи по місцю проживання позивача з обов`язковим урахуванням інтересів, потреб та стану здоров`я дитини.

Зазначає, що посилаючись на вчинення перешкод у спілкуванні позивача з сином і мотивуючи цим позовні вимоги, позивач не долучив жодного доказу, які б могли свідчити про неправомірну поведінку відповідачки. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийняв рішення на підставі формальних відомостей в позовній заяві щодо «неправомірної» поведінки відповідача ОСОБА_2 не прийнявши до уваги заперечення відповідачки та її доводи. Посилається, що в позовній заяві та під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не доведено, що заявлений ним графік спілкування/відпочинку з малолітнім сином не шкодитиме інтересам та життєвому ритму дитини, не перешкоджатиме процесам навчання, виховання, відпочинку та дозвіллю сина, які повноцінно забезпечує ОСОБА_2 в інтересах дитини. При тому, що позивач обізнаний про життєвий ритм дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шведа А.М., підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24 лютого 2017 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 31 травня 2017 року.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 травня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2023 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

З відповіді начальника Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області від 18 вересня 2023 року № 22237 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. ОСОБА_1 перераховував на рахунок ОСОБА_2 з червня 2023 по вересень 2023 року грошові кошти в розмірі 3400 гривень на місяць з призначенням платежу «аліменти».

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в 1-А класі Слов`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 16 з використанням технологій дистанційного навчання, що підтверджується копією довідки № 116 від 01 листопада 2023 року.

З заяви ОСОБА_2 до поліції від 20 квітня 2023 року, письмових пояснень до заяви від 20 квітня 2023 року, талону-повідомлення єдиного обліку заяв №4820, вбачається, що між сторонами виникли неприязні стосунки.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на виникнення непорозумінь між ним та відповідачкою щодо його участі у вихованні сина, просив визначити такий спосіб участі у спілкуванні з сином: спільний відпочинок 2 разі на місяць, а саме: у першу та третю п`ятницю з 16.00 години до 15.00 години першого та третього тижня і спілкуватись з ним за місцем проживання позивача, проводити спільний відпочинок першу половину осінніх канікул, другу половину зимових канікул, першу половину весняних канікул, другу половину літніх канікул.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з урахуванням віку дитини, врахувавши, що відповідач не заперечує проти побачень батька з дитиною з 09.00 години до 18.00 години кожної суботи з обов`язковим урахування інтересів, потреб та стану здоров`я дитини, що питання виховання дитини батьки мають вирішувати спільно, позивач зобов`язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з нею, а відповідач не має права перешкоджати позивачу спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, що суду не надано жодного доказу, який компрометує позивача як батька дитини, що дитина займається з фахівцями з додаткової освіти та розвитку мовлення, дійшов висновку про можливість встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 шляхом систематичних зустрічей: з п`ятниці 16.00 годин до суботи 18.00 години першого та третього тижня місяця по місцю проживання позивача, проводити відпочинок - першу половину осінніх канікул, другу половину весняних канікул, перший тиждень другої половини літніх канікул. При цьому судом першої інстанції враховано, що будь-яких доказів неможливості таких побачень, відповідач не надала. Також судом першої інстанції не прийняті доводи відповідача про наявність у неї неприязних стосунків з ОСОБА_5 , що негативно впливає на права та інтереси дитини, а також доводи про неналежний рівень уваги дитині з боку позивача через їх недоведеність.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. (ч. 1 ст. 12 Закону)

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

У даній справі орган опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА надав висновок про доцільність визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_3 за графіком, а саме: кожного тижня з п`ятниці 16.00 години до суботи 18.00 години, якому судом першої інстанції надано відповідну оцінку.

Згідно положень частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, визначаючи спосіб спілкування батька з малолітнім сином, суд першої інстанції виходив із встановлених у справі фактичних обставин та вважав за можливе визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Суд першої інстанції врахував, що між сторонами склалися відносини, які позбавляють можливості позивача безперешкодно спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не чинить перешкод батьку дитини у спілкуванні з нею та те, що між батьками відсутній спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною апеляційний суд не приймає, оскільки ОСОБА_2 оспорює визначений судом першої інстанції спосіб спілкування батька з дитиною, тому відповідний спір щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини наявний.

Апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції спосіб спілкування позивача з малолітнім сином належним чином забезпечує баланс між інтересами дитини та закріпленим у положеннях міжнародних та національних норм законодавства принципом рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19 жовтня 2023 року у справі «Терещенко проти України», (заява № 35481/20), зазначив, що відповідні загальні принципи за статтею 8 Конвенції, які вимагають від національних органів влади встановлювати справедливий баланс між інтересами дитини та інтересами батьків і надавати особливого значення найкращим інтересам дитини під час вирішення спорів між батьками щодо доступу до дітей, узагальнені, серед інших джерел, в рішеннях у справах «Сахін проти Німеччини» [ВП] (Sahin v. Germany) [GC], заява № 30943/96, пункт 66, ЄСПЛ 2003VIII, і «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» [ВП] (Strand Lobben and Others v. Norway) [GC], заява № 37283/13, пункти 202-207, від 10 вересня 2019 року. Суд уже встановлював порушення статті 8 Конвенції у справах, коли обмеження щодо періодичності та інших аспектів побачень заявників з їхніми дітьми були встановлені без належної оцінки всіх відповідних аспектів справи та відповідних інтересів (див., наприклад, рішення у справі «Cinta v Romania» («Чінта проти Румунії» (), заява № 3891/19, пункти 45-58, від 18 лютого 2020 року) (пункти 10, 11 рішення).

Отже, рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю відповідає її якнайкращим інтересам.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди матері з ухваленим у справі судовим рішенням.

Аргументи та доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо визначеного способу спілкування батька з дитиною та участі батька у її вихованні, а також, що визначений судом спосіб спілкування дитини та батька не відповідає інтересам дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року).

Апеляційний суд зауважує, що, ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив із балансу інтересів дитини (збереження зв`язків дитини з батьком, враховуючи, що суд не встановив випадків, коли це може зашкодити її здоров`ю та розвитку) і батька (участь у прийнятті рішень у вихованні дитини).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шведа А.М., залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шведа Андрій Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 11 вересня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста