Справа № 461/9414/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3770/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Оскаржуваною ухвалою провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зупинено, надано сторонам строк для примирення до 05.06.2024.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норми процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що оскільки позивач і відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідач не заперечує стосовно розірвання шлюбу. Більше того, відповідач з`явився в судове засідання і наполягав на розірванні шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Наголошує, що при категоричній незгоді позивача на примирення, суд має враховувати, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 СК України. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 51 Конституції України,шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 111 СК України,суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007року, передбачене частиною першою статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадженняу справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц (провадження №61-33349св18) зроблено висновок щодо застосування статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя».

Як убачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 січня 2020 року.

Позивач і відповідач мають спільну дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06.04.2023).

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, ОСОБА_1 посилалася на те, що сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а також зазначила про неможливість примирення сторін.

Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців (максимальний термін) з підстав наявності у сторін малолітньої дитини, суд першої інстанції не врахував, що закріплена у ст. 111 СК України норма права є диспозитивною, а відтак, суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

При цьому, суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, а тому, надаючи строк для примирення, повинен вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін.

В своєму позові ОСОБА_1 наголошувала на тому, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки спроби примирення не дали жодних результатів.

Також, як убачається з матеріалів справи, 05.12.2023 у судовому засіданні ОСОБА_3 просив позов задоволити, шлюб розірвати.

Зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не оцінив наскільки реальною є можливість їх примирення, у тому числі, з урахуванням висловленої думки сторін справи та встановлених судом обставин.

Однак, враховуючи, що суд вправі відповідно до положень ст. 111 СК України вживати заходів для примирення подружжя за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком суду, що надання строку для примирення надавалося судом з метою збереження сім`ї. Однак, за обставин, зазначених в апеляційній скарзі позивача, та думки відповідача про визнання позову, колегія суддів приходить до висновку, що наданий судом строк для примирення слід змінити, визначивши такий до 03 травня 2024 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 05 грудня 2023 року змінити.

Надати сторонам строк для примирення до 03 травня 2024 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено: 03.05.2024

Головуючий

Судді