УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 235/2645/23

провадження № 61-5061ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. 0. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі - ТОВ «Краснолиманське») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, у якому просив стягнути з ТОВ «Краснолиманське» грошову суму у розмірі 1 000 000 грн в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу працював на підприємствах вугільної промисловості. Загальний стаж складає 26 років 05 місяців 08 днів, а з відповідачем ТОВ «Краснолиманське» перебував у трудових відносинах в період часу з 06 березня 2006 року по 15 листопада 2014 року та з 14 лютого 2022 року по 14 листопада 2022 року гірником очисного забою 5 розряду дільниці № 10-1 з повним робочим днем у шахті постійно, звільнений наказом № 323к від 14 листопада 2022 року за частиною першою статті 38 КЗпП України, за власним бажанням.

22 травня 2022 року з позивачем на підприємстві відповідача стався нещасний випадок.

За обставинами травмування позивач внаслідок вологості підошви виробки, по якому переміщався позивач, відсутності трапів та належного взуття, послизнувся, втратив рівновагу, травмував ногу, мав закритий косо - спіральний перелом обох кісток правої гомілки зі зміщенням, про що складений акт за формою Н-1 від 31 травня 2022 року.

Відповідно до висновку МСЕК позивач має 25% втрати працездатності і отримав страхові виплати.

Через постійний біль в нозі та обмеженість рухів, позивач не може навантажувати ногу, довго пересуватися, втратив роботу за фахом та на теперішній час не працює. Йому протипоказана робота в підземних умовах та навантаження на ногу. За цих обставин позивач опинився в скрутному становищі, оскільки страхові виплати не відшкодовують втрачений заробіток, а втрата роботи та зв`язок із товаришами по роботі надають позивачеві важких моральних страждань. Крім того, виникла необхідність у динамічних медичних оглядах та в спостереженнях терапевта, травматолога. Рекомендоване санаторно - курортне лікування у профілактичних санаторіях, курси загально зміцнювальної, відновлювальної, проти рецидивної терапії, що завдає позивачу додаткові незручності та втрату життєвих зв`язків. Тобто позивачу потрібно докладати зайвих зусиль для постійного проведення реабілітації та лікування його невиліковних хвороб для підтримання стану здоров`я хоч би у теперішньому стані, та для запобігання погіршення його стану здоров`я. Тепер позивач непрацездатний і вважає себе неповноцінним членом суспільства. Думки про це, пригнічують його і він вважає, що внаслідок ушкодження здоров`я йому заподіяна моральна шкода, тому що перебуваючи на лікування він не міг та не зможе вести повноцінний спосіб життя, протягом тривалого часу відчуває фізичні страждання, обумовлені важкістю хвороби, психологічний дискомфорт і значного порушення душевного спокою, яке він відчуває до теперішнього часу.

За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_1 22 травня 2022 року складено акт за формою Н-1/П, затверджений директором ТОВ «Краснолиманська» 31 травня 2022 року, яким встановлено, що закриті косо - спіральні переломи обох кісток правої гомілки зі зміщенням, садно правої гомілки, пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві.

За результатами медичного обстеження 13 листопада 2023 року в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено 25 % втрати працездатності з 13 листопада 2023 року до 01 грудня 2024 року. Саме за встановленням відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Краснолиманська» моральну шкоду.

Моральна шкода полягає в тому, що позивач був здоровою працездатною людиною, втратив 25 % працездатності у зв`язку з травмою. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні громадянина, адже він більше ніколи не повернеться до роботи, бо його хвороба не виліковна. Він тепер відчуває себе нікчемним громадянином та незахищеним калікою, бо все своє трудове життя присвятив гірництву, про що свідчить копія його трудової книжки. Окрім втрати професії, позивач не може проводити побутові роботи, наприклад, ремонтувати побутові предмети, сходити до магазину, через протипоказання, що змушує його звертатися за допомогою до сторонніх осіб і завдає додаткових незручностей та витрат.

Моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в сумі 1 000 000 грн, що відповідатиме справедливій сатисфакції за отримане трудове каліцтво, яким спричинено втрату професійної працездатності.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків (внаслідок трудового каліцтва) грошову суму в розмірі 30 000 грн з утриманням обов`язкових платежів, згідно законодавства. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки трудове каліцтво отримано ним під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідач, тому позивачу роботодавець ТОВ «Краснолиманське», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду, правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2024 року, в частині стягнення суми моральної шкоди 30 000 грн з урахуванням податку з доходів з фізичних осіб, змінено, зазначено, що стягнення моральної шкоди проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2024 року в частині стягнутого з ТОВ «Краснолиманське» на користь держави судового збору, змінено, збільшено суму судового збору з 32,21 грн до 1 073,60 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманим ним під час роботи на підприємстві відповідача трудовим каліцтво, наслідком якого стала втрата професійної працездатності. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення стану здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності - 25%, втрату виробничих здібностей на певний термін, строком на один рік, до 01.12.2024 року та виходячи із засад розумності та справедливості визначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 30 000,00 гривень. Розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманим на підприємстві відповідача трудовим каліцтвом, тому відхиляє доводи сторони позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди. У рішенні суд першої інстанції зазначив, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень підлягає стягненню з ТОВ «Краснолиманське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. У мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в ньому зазначено що стягнення моральної шкоди проводиться з урахуванням податку з доходів фізичних осіб, у зв`язку з чим, колегія суддів, відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, вважає за необхідне змінити рішення суду в цій частині та зазначити, що стягнення моральної шкоди проводиться без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Також, апеляційний суд звернув увагу не вірне визначення судом першої інстанції розміру судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави, а суд першої інстанції, частково, задовольнивши позовні вимоги в розмірі 30 000 грн., стягнув з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 32,21 грн., що є менше ніж встановлений законом мінімальний розмір судового збору - 1 073,60 грн. За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні і в частині збільшення розміру судового збору стягнутого з відповідача на користь держави, з 32,21 грн. до 1073,60 грн.

ОСОБА_1 08 квітня 2024 року через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2024 року, у якій просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення в частині розміру моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача змінено збільшивши її розмір до 1 000 000 грн.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування апеляційним судом в оскаржуваному рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц. ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що суди не врахували, що строковість втратити позивачем професійної працездатності у розмірі 25%, без встановлення йому інвалідності, можна дійти до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (30 000 грн) не відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації, у зв`язку з чим вважає за необхідне, відповідно до пункту 2 частини першої статті 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське» декілька періодів, в останній період: 14 лютого 2022 року - прийнятий гірничим робочим очисного забою підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті тимчасово; 14 березня 2022 року - переведений гірничим робочим очисного забою підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті постійно; 14 листопада 2022 року - звільнений за власним бажанням за частиною першою статті 38 КЗпП України.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою Н-1/П, складеного 31 травня 2022 року комісією із залученням заступника директора з охорони праці ТОВ «Краснолиманське», завідувача сектору профілактики страхових випадків - страхового експерта з охорони праці Покровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, головного інженера ТОВ «Краснолиманське», заступника директора з виробництва ТОВ «Краснолиманське», начальника зміни з охорони праці ДП «ВК «Каснолиманська» (за узгодженням), уповноваженого найманими працівниками особи з питань охорони праці, прохідника дільниці ПР-5 ТОВ «Краснолиманське» (за узгодженням) провела розслідування нещасного випадку, що стався 22 травня 2022 року о 13 годині 50 хвилин на ПК 60+10 м південного квершлагу гор. 545 м, виробка ДП ВК «Краснолиманська» з гірником очисного забою ОСОБА_1 в результаті падіння під час пересування отримав закриті косо - спіральні переломи обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Садно правої гомілки - пов`язаний з виробництвом, підлягає обліку на підприємстві ТОВ «Краснолиманське».

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Мирноградській центральній міській лікарні» в період з 22 травня 2022 року по 13 червня 2022 року з діагнозом закриті косо - спіральні переломи обох кісток правої гомілки зі зміщенням. Садно правої гомілки (виписка № 2019/242 від 13 червня 2022 року).

За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько - експертної комісії від 13 листопада 2023 року 12 ААА №119959 про результат визначення втрати професійної працездатності у наданні медичної та соціальної допомоги у ОСОБА_1 встановлено 25% повторно по трудовому каліцтву 22 травня 2022 року з 13 листопада 2023 року до 01 грудня 2024 року. Рекомендоване медикаментозне та оперативне лікування.

У частині 1 та 2 статті 153 КЗпП визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 173 КЗпП шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП).

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2022 року в справі № 212/1898/21 (провадження № 61-14763св21) вказано, що: «відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі, суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач (див. пункт 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц, провадження № 14-463цс18).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Встановивши факт завдання моральної шкоди позивачу, з урахуванням принципів розумності та справедливості суди зробили обґрунтований висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання на висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц необґрунтовані, оскільки не свідчить про те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування указаних висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 січня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про відшкодування моральної шкоди, отриманої внаслідок трудового каліцтва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат