МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ___________
Пр. №2/521/1048/24
23 квітня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сегеди О.М.,
при секретарі Ткач А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», про відшкодування збитків та моральної шкоди,
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс» (далі - ТОВ «КК «Сервіс Плюс»), посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2021року належить квартира АДРЕСА_1 , який обслуговує ТОВ «КК «Сервіс Плюс».
Зазначила, що 06 червня 2021 року відбулося залиття її квартири відповідачем, якому належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 цього ж будинку, що знаходиться поверхом вище.
Зі змісту акту про залиття квартири від 07 червня 2023 року, складеного комісією ТОВ «КК «СЕРВІС ПЛЮС» вбачається, що в результаті протікання води з квартири АДРЕСА_3 , вода проникла до приміщення квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку, в результаті чого в даній квартирі була пошкоджена підвісна стеля приблизно 18 кв.м., залиті стіна та підлога 4 кв.м., у кухні залита підвісна стеля, стіни та підлога 5 кв.м., у ванній кімнаті залита навісна стеля, стіни та підлога 4 кв.м.
Причиною залиття є неналежне встановлення сантехнічної системи власником квартири АДРЕСА_3 , а саме під мийкою лопнув шланг холодного водопостачання.
Вказувала, що 06 червня 2023 року, враховуючи аварійну ситуацію, яка склалася в її квартирі та відсутність власника квартири на місці пригоди, вона звернулась до поліції, де їй було запропоновано звернутися до суду для відшкодування завданих збитків.
Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №44/23 від 18 вересня 2023 року вартість матеріального збитку, що виник внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , складає 150317,00 грн.
Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати їй матеріальну та моральну шкоду у зв`язку із залиттям квартири, яка належить їй на праві власності, ігнорує її звернення з цього приводу.
Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 38).
Ухвалою суду від 22 січня 2024 року задоволено клопотання позивачки про виклик свідків (а.с. 67).
Ухвалою суду від 22 січня 2024 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 68).
Позивачка та її представник, діюча на підставі ордеру від 22 січня 2024 року в судове засідання не з`явилися, надали заяву про підтримання позовних вимог, просили суд задовольнити їх у повному обсязі та слухати справу за їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення. Раніше надали відповідь на відзив (а.с. 61-62, 65, 99).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Раніше надав відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 41, 51, 76, 78, 79, 87, 88, 97,9 8).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «КК «Сервіс Плюс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 77, 74).
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди позивачки, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються зазначені правовідносини.
ТОВ «КК «Сервіс Плюс» є юридичною особою та дії на підставі Статуту, що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 33-34).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 жовтня 2021року належить квартира АДРЕСА_1 , який обслуговує ТОВ «КК «Сервіс Плюс» (а.с. 6).
24 грудня 2021 року право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7).
Відповідно до технічного паспорту від 22 липня 2004 року, виданого на ім`я колишнього власника ОСОБА_3 , квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 28,4 кв. м., житловою - 16,9 кв. м., складається з жилої кімнати, площею 16,9 кв. м., кухні, площею 6,2 кв. м., санвузла, площею 2,6 кв. м., коридору, площею 2,7 кв. м.(а.с. 8-9).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування особи №М1-214589-ю/л від 25 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 (а.с. 37).
Судом встановлено, що 06 червня 2021 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , відповідачем у справі, якому на той час належала на праві власності квартира АДРЕСА_2 цього ж будинку, що знаходиться поверхом вище.
З змісту відзиву вбачається, що 06 вересня 2023 року квартира АДРЕСА_3 , була продана відповідачем (а.с. 51).
Згідно акту про залиття квартири від 07 червня 2023 року, складеного комісією ТОВ «КК «СЕРВІС ПЛЮС» причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , є неналежне встановлення сантехнічної системи власником квартири АДРЕСА_3 , а саме під мийкою лопнув шланг холодного водопостачання. В результаті протікання води з квартири АДРЕСА_3 , вода проникла до приміщення квартири АДРЕСА_4 цього ж будинку, у зв`язку з чим в квартирі була пошкоджена підвісна стеля приблизно 18 кв.м., залиті стіна та підлога 4 кв.м., кухня залита підвісна стеля, стіни та підлога 5 кв.м., у ванній кімнаті залита навісна стеля, стіни та підлога 4 кв.м. (а.с. 5).
Факт залиття квартири позивачки внаслідок неправомірних дій відповідача не спростований в процесі розгляду справи.
Крім того, факт залиття квартири свідки АДРЕСА_1 , також підтвердили в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який складав акт про залив квартири позивачки (а.с.80,81) та свідок ОСОБА_5 (а.с. 89).
Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи №44/23 від 18 вересня 2023 року вартість матеріального збитку, що виник внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , складає 150317,00 грн. (а.с. 10-24).
Вищевказаний висновок експерта №44/23 від 18 вересня 2023 року сторонами не оскаржувався.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ст. ст. 322, 323 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, яке йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик такого знищення чи випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом ст. 614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Положеннями ч. 1 ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.
Фактичною підставою для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачене законом. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
В зазначеній нормі міститься пряма вказівка на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов`язкову підставу деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільним-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом із тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.
Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини.
Як вбачається з акту про залиття квартири від 07 червня 2023 року, складеного комісією ТОВ «КК «СЕРВІС ПЛЮС» у квартирі АДРЕСА_1 , де проживає позивачка було встановлений факт заливу вище розташованою квартирою АДРЕСА_2 цього ж будинку, яка на той час належала на праві власності відповідачу (а.с. 5).
Суд вважає, що даним актом встановлена вина ОСОБА_2 у заподіянні шкоди позивачці.
Сума матеріальної шкоди, яка була спричинена позивачці в результаті залиття її квартири відповідачем, складає 150317,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних та фізичних стражданнях, яких зазнала позивачка у результаті неправомірних дій відповідача.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
З урахуванням характеру скоєного правопорушення, глибини душевних страждань потерпілих, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково і з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5000,00 грн.
Таким чином, позивачка правомірно звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього стався залив квартири позивачки, в результаті якого останній була спричинена матеріальна та моральна шкода.
Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану ним шкоду.
Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди складає 150317,00 грн. та моральної шкоди 5000,00 грн., які повинні бути відшкодовані позивачці завдавачем шкоди, а саме відповідачем ОСОБА_2 .
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Судом встановлено, що позивачкою за проведення судової будівельно-технічної експертизи було витрачено 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 01 серпня 2023 року (а.с. 59а).
Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду які підлягають стягненню з відповідача.
Отже, витрати пов`язанні з оплатою судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 7000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування .
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову- на відповідача.
Судовий збір у справі складає 2576,20 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду (а.с. 1).
Відповідач, як інвалід 2 групи за ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений (а.с. 49).
Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264, 268, 273, 280, 284, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Сервіс Плюс», про відшкодування збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 06 червня 1997 року,РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 15 липня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ,матеріальну шкоду в розмірі 150317 (сто п`ятдесят тисяч триста сімнадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 06 червня 1997 року,РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 15 липня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ,моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В інший частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 06 червня 1997 року,РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області 15 липня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ,витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 03 травня 2024 року.
Суддя: О.М. Сегеда