РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Костянтина Шепеля,

із секретарем судового засідання Раїсою Буга,

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства, -

приходить до такого.

Позиція заявника

Заявниця 8 серпня 2024 року звертається до суду з цією заявою, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 щодо неї та внести до актового запису про народження відповідні відомості про батька.

Заяву мотивує тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . В її свідоцтві про народження батьком записаний ОСОБА_3 , який на момент її народження перебував у шлюбі з матір`ю. Згідно з рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 27 червня 2002 року, ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім і 29 січня 2004 року зареєстровано розірвання шлюбу між ним та матір`ю заявниці. Біологічним батьком заявниці є ОСОБА_2 , який одружився з її матір`ю 26 серпня 2005 року та перебуває з нею в шлюбі у теперішній час. ОСОБА_2 своє батьківство визнає, виховував заявницю з 1997 року. Обоє батьків є живими. Звертається до суду із заявою про встановленням факту батьківства в порядку окремого провадження, оскільки встановлення такого факту їй необхідно для набуття можливості внести зміни до актового запису про її народження і захистить її права на спадкування, оскільки її батько є мобілізованим.

До заяви додає, копію свідоцтва про народження, копію рішення суду про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім, копії свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу.

У судове засідання заявниця не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. У заяві вказала, що вважає за необхідне навести правове обґрунтування заяви про встановлення факту батьківства щодо повнолітньої особи. Посилається на частину першу статті 316 ЦПК України, частину першу статті 58 Конституції України, статтю 53 КпШС та висновки, які містяться у Постановах Верховного Суду у справах №562/1155/18; №543/738/16-ц; №641/9147/15-ц; 225/6301/15-ц та 754/3538/16-ц.

Позиція заінтересованої особи

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, оскільки він військовослужбовець і до 15 вересня 2024 року має прибути до військової частини. У своїй заяві вказав, що заяву про встановлення факту батьківства визнає та просить її задовольнити, оскільки ОСОБА_4 є його дочкою. Він не знав про її народження, дізнався, коли дочці вже було три роки. З 1997 року він дочку утримував, займався її вихованням і до цього часу вони проживають разом.

Процесуальні рішення по справі, заяви та клопотання

Заява поступає до суду 20 серпня 2024 року (а.с.1).

Суддя 26 серпня 2024 року приймає заяву до розгляду та відкриває провадження у справі (а.с. 14).

Заява про розгляд справи у відсутність від заінтересованої особи поступає до суду 10 вересня 2024 року (а.с.16-17).

Заявниця ОСОБА_1 17 вересня 2024 року подає заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.18-19).

Встановлені судом обставини та зміст правовідносин

Згідно з частиною другою пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Таким чином видно, що йдеться про позовне провадження («встановлення батьківства», «визнання відповідачем батьківства», «ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини»), так як відповідач - сторона у справі позовного провадження.

Дослідженням матеріалів справи установлено, що заявниця ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Жмеринці Вінницької області, що видно з фотокопії її паспорта (а.с.5).

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.6).

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 видно, що батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.8).

У суду немає відомостей про вчинення у актовому запису про народження дитини запису про батька з посиланням на частину другу статті 55 КпШС України, тобто за вказівкою матері дитини (з 1 січня 2024 року стаття 135 СК України).

Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, 29 січня 2004 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.9).

Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 27 червня 2002 року ОСОБА_3 , який у свідоцтві про народження заявниці записаний її батьком, визнано безвісно відсутнім (а.с.10).

Заінтересована особа ОСОБА_2 та мати заявниці ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 26 серпня 2005 року, що видно з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 2 жовтня 2019 року Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.11).

Відомостей про усиновлення дитини у період з 26 серпня 2005 року до часу повноліття заявниці 2 жовтня 2012 року суду не надано.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Водночас суд вважає, що досліджені судом докази не можуть бути у даному конкретному випадку доказами встановлення факту батьківства, оскільки заявницею невірно обраний спосіб захисту своїх порушених прав - з огляду на таке.

Юридична кваліфікація встановлених обставин

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері, що не може бути застосовано в даному випадку, оскільки в свідоцтві про народження заявниці батьком записаний чоловік її матері.

Вище вказані позиції викладені у Постанові Верховного суду від 12 грудня 2019 року у справі №562/1155/18, яка розглядалась у порядку позовного провадження.

У частинах другій та третій статті 53 КпШС України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зазначено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Отже, з цієї статті, на яку посилається заявниця як на підставу встановлення факту батьківства, також вбачається, що йдеться про позовне провадження («ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем», «підтверджують визнання відповідачем батьківства»).

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду в порядку позовного провадження в цивільному судочинстві. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини першої, другої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є вчинення запису про реєстрацію народження дитини за вказівкою матері відповідно до положень статті 55 КпШС України (статті 135 СК України), а також смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20).

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Отже, у даному випадку, з огляду на вище викладені положення, існує спір про визнання батьківства, який вирішується в порядку позовного провадження.

Суд також враховує, що заявниця посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц, однак такі посилання є помилковими, так як ці постанови винесені у справах позовного провадження.

Висновки суду

Суд враховує, що особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови ВП ВС від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19).

У справі, що розглядається, заявниця пішла по шляху встановлення факту батьківства, який встановлюється тільки за умови смерті особи, факт батьківства якої встановлюється. Але ж у даному випадку існує спір про право. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом (постанова КГС ВС у справі № 922/1174/20). Тому справа повинна розглядатись у порядку позовного провадження.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови ВП ВС від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20).

Керуючись статтями 259, 263, 265, 300 ЦПК України, на підставі статей 53, 55 КпШС України у редакції від 20 червня 1969 року, статей 126, 128, 130, 135 СК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його винесення.

Ім`я (найменування) учасників справи

Заявниця ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ