Провадження № 2/643/993/24
30.04.2024
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Олійника О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю у два місяці з моменту набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, ОСОБА_2 на праві власності належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . Позивачем були організовані похорони та помини ОСОБА_2 , оскільки останній був вітчимом позивачки і брав шлюб з її матір?ю, який був розірваний 17.09.1998. ОСОБА_2 на час смерті проживав в квартирі АДРЕСА_1 . Співвласником цієї квартири є позивач, якій на праві власності належить 2/3 квартири, але зареєстрована вона і фактично проживає в квартирі АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_2 його особистими речами і документами ніхто не цікавився і не брав. Не знаючи про наявність заповіту на ім?я позивача і розуміючи, що ОСОБА_1 згідно з вимогами ст. ст. 1258, 1261-1265 ЦК України не входить до кола спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , позивач не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Через введений в Україні Указом Президента У країни № 64/2022 від 24.02.2022 року воєнний стан і спричинені пошкодження будинку АДРЕСА_3 ) в результаті численних обстрілів, що мали місце на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач на початку квітня 2022 року разом із матір?ю та неповнолітніми дітьми 2005 та 2008 років народження виїхали з міста і, маючи статус ВПО, фактично проживали в с. Червоне Харківської області по липень 2022 року, а потім в смт. Пісочин Харківської області. У липні 2023 року мати позивача виявила в документах померлого, які знаходилися в квартирі АДРЕСА_1 , заповіт ОСОБА_2 на ім?я ОСОБА_1 , складений ним 13.11.2021, про що повідомила останню. Дізнавшись про наявність заповіту на її ім?я, позивач 19 липня 2023 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. За результатом звернення, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трофіменко Є.В. 19 липня 2023 року винесена Постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії, посилаючись на не подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк, передбачений ст. 1272 ЦК України. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Враховуючи той факт, що позивач не знала і не мала знати про наявний заповіт на її ім?я, та ті обставини, що склалися внаслідок повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022, що змусило її виїхати за межі міста, піклуватися про матір похилого віку та неповнолітніх доньок, у зв?язку з чим вона тривалий час не мала доступу до речей і документів в квартирі АДРЕСА_1 , вважає, що це спонукало до об?єктивних та істотних труднощів для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
У зв`язку з усім вищевикладеним, позивач вважає, що у неї були об`єктивні, незалежні від неї поважні причини, які зумовили пропуск нею встановленого строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трофименко Єлізавети Василівни належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
21.02.2024 року на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 31.01.2024 року на адресу суду від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трофименко Єлізавети Василівни надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 74/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.03.2024 року, закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заві, розглянути справу в її відсутність. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні розписки про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що свідчить про належне його повідомлення, не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Відзив на позов не подав.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.
Згідно з п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ураховуючи одночасне існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, згідно копії договору купівлі-продажу частини квартири від 11 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Парфенковою І.В., за життя померлому ОСОБА_2 на праві власності належала 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_4 .
Померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті зробив розпорядження: спадкоємцем всього майна, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також всього того, що відповідно до законодавства України може бути успадкованим, у повному обсязі, без будь-яких винятків, він призначає, щоб була ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на яку покладає обов`язок захоронити його після його смерті.
Даний факт підтверджується заповітом від 13 листопада 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л., який зареєстрований в реєстрі за № 3545.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 20 листопада 2021 року.
Як убачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 11 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Парфенковою І.В., реєстровий № 542.
Як зазначає позивач, про існування заповіту, складеного на її ім`я померлим ОСОБА_2 , вона дізналась в липні 2023 року від своєї матері, яка знайшла його в документах померлого, які знаходились квартирі АДРЕСА_1 .
Дізнавшись про наявність заповіту на її ім?я, позивач 19 липня 2023 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину.
Проте, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2023 року, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з пропуском строку на подання заяви на прийняття спадщини.
Позивачу роз`яснено право звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позивач вважає цю постанову неправомірною та такою, що порушує її права. Причина пропущення строку є необізнаність позивача про складання на неї заповіту. Позивач не є близьким родичом померлого. Позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживав зі спадкодавцем на момент смерті, не є спадкоємцем за законом, а тому об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
Таким чином, у даній справі спадкоємцем за заповітом після смерті померлого ОСОБА_2 , є позивач у справі ОСОБА_1 , а тому вона має право на прийняття спадщини після його смерті.
Згідно копії спадкової справи № 74/2023, заведеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Трофименко Є.В., після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , в термін передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців), з заявами про прийняття спадщини за законом, або відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Тобто з матеріалів справи убачається, що після смерті ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, суди відкривають провадження у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Враховуючи вищезазначене належним відповідачем у даній справі є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради, оскільки спадщину ніхто не прийняв.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За приписами ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Згідно із ст. 1221 ЦК України (у редакції Закону, яка діяла на момент відкриття спадщини) місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, яка передбачає, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Поважними причинами пропуску строку в Постанові Верховного Суду Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17 та Постанові Верховного суду України від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Позивач, зазначаючи про причини пропуску нею строку прийняття спадщини вказує на воєнний стан в Україні, постійні обстріли території України, зокрема м. Харкова та Харківської області, яке є місцем відкриття спадщини. Через введений в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року воєнний стан і спричинені пошкодження будинку АДРЕСА_3 ) в результаті численних обстрілів, що мали місце на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач на початку квітня 2022 року разом із матір?ю та неповнолітніми дітьми виїхали з міста і, маючи статус ВПО, фактично проживали в с. Червоне Харківської області по липень 2022 року, а потім в смт. Пісочин Харківської області. Таким чином, вважає, що існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для неї, які перешкоджали їй вчасно в установлений законодавством України строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Зазначені причини, на переконання суду, є поважними і внаслідок їх існування позивач дійсно мала перешкоди для вчасного подання заяви про прийняття спадщини.
При цьому суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції від 06.03.2022 установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється (п.3).
У подальшому 24.06.2022 було внесено зміни до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та викладено в такій редакції: установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
На переконання суду, незадоволення позовних вимог позивача матиме наслідком порушення принципу правової визначеності.
Так, офіційне розуміння правової визначеності як елемента верховенства права надано в пункті 3.1 мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 у справі № 1-25/2010, відповідно до якого одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці є допустимим за умови передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права має базуватися на критеріях, які дадуть змогу передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.
Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації.
Також, загальновідомим є факт того, що 24.02.2022 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який був продовжений наступними Указами Президента України і триває до цього часу.
Як вбачається з «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затверджених наказом Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року №309, територія Харківської міської територіальної громади з 24.02.2022 року по теперішній час належить до території можливих бойових дій.
Війна, як соціальнополітичне явище, безумовно негативно вплинула на усі сфери життя громадян та не оминула жодної категорії населення, вплинула на нормальне функціонування державних органів, зокрема нотаріальних контор.
Введення воєнного стану на території України, постійний обстріл міста Харкова та Харківської області у період з 24.02.2022 і по день звернення позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що є загальновідомою обставиною, слід розцінювати як об`єктивну перешкоду, яка істотно перешкоджала позивачу здійснити передбачені законом дії щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Наявність зазначених позивачем обставин свідчить про те, що у неї були поважні причини, пов`язані з істотними труднощами на вчинення дій щодо вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.
Враховуючи викладене, мінливість норм законодавства щодо строків прийняття спадщини під час воєнного стану, складну безпекову ситуацію в Україні, зокрема у м. Харкові та області, що викликана військовою агресією рф проти України, яка безумовно мала вплив на нормальну життєдіяльність позивача, суд дійшов висновку, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та визначення ОСОБА_1 додаткового строку два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки початок збройної агресії російської федерації та активні бойові дії у Харкові та Харківській області змусили її у першу чергу вирішувати питання пов`язані із збереження свого життя та здоров`я, також суд враховує той факт, що позивачка не знала про наявність складеного на неї заповіту, що призвело до того, що заява про прийняття спадщини не була подана у строк, передбачений статтею 1270 Цивільного кодексу України,
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у два місяці з моменту набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_5 .

Відповідач Харківська міська рада, , м. Харків, майдан Конституції, 7.

Повний текст заочного рішення складений 03 травня 2024 року.

Суддя - О.О. Олійник