Справа № 473/448/24
РІШЕННЯ

іменем України

"03" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Багрін І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

у січні 2024 року акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 110 901 грн. 08 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 жовтня 2022 року між сторонами був укладений кредитний договір №, відповідно до якого банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 101 203 грн. 33 коп. зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 17 жовтня 2025 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 1,4 %.

Наслідком порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальниці дострокового повернення кредиту.

Проте відповідачка умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 01 грудня 2023 року утворилася заборгованість в розмірі 110 901 грн. 08 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 91 894 грн. 91 коп., заборгованість за процентами в розмірі 7 грн. 18 коп., заборгованість за комісією в розмірі 18 998 грн. 99 коп.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки в повному обсязі.

27 березня 2024 року представниця відповідачки адвокат Врадій Л.М. надала відзив на позов, у якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема, з огляду на те, що: відповідачка не отримувала від позивача вимоги про дострокове погашення заборгованості, а відтак вказаний позов подано передчасно; умова договору про нарахування та сплату комісії є нікчемною, відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

29 березня 2024 року від представниці позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій остання вважала безпідставними посилання сторони відповідачки на неможливість дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки таке право банку передбачено діючим законодавством та умовами укладеного між сторонами кредитного договору. Щодо заперечень відповідачки відносно комісії, зазначала, що відповідачка не зверталася до суду з вимогами про визнання недійним кредитного договору в цій частині, а також здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором.

01 квітня 2024 року від представниці відповідачки надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких остання надала пояснення, аналогічні зазначеним у відзиві на позов.

Представниця позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представниця відповідачки адвокат Врадій Л.М. у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема суд встановив, що 17 жовтня 2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №. Договір складається з підписаної сторонами заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 17 жовтня 2022 року за № .

Відповідно до вказаного договору банк надав відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 101 203 грн. 33 коп. зі строком користування протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в термін до 17 жовтня 2025 року, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості за кредитом та щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1, 4 %.

Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати на користь банку передбачену договором неустойку, а також право кредитодавця вимагати від позичальниці дострокового повернення кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 627 ЦКУкраїни передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Заява на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 17 жовтня 2022 року № складена в передбаченій законом письмовій формі, підписана сторонами, містить усі умови, що є істотними для кредитних договорів, зокрема про предмет договору (вид, розмір, валюта кредиту), порядок та строк повернення кредиту, ціну. Таким чином вказана заява складає собою кредитний договір.

З матеріалів справи вбачається, що банк виконав умови договорів щодо надання відповідачці кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Тобто, споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Водночас, згідно ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення комісії як щомісячної плати за обслуговування кредиту. Тобто позивач фактично встановив сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальницею. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальниці, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальниці.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

За наведених обставин вимога про стягнення комісії за обслуговування кредиту, яка хоча і погоджена з позичальницею, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Укладені між сторонами кредитні договори не містять умови, відповідно до яких банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині, а тому, згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», в разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» порядок направлення письмової вимоги про дострокове повернення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем направлена письмова вимога за вих. №КНО-44.2.2/145 від 01 грудня 2023 року про дострокове погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, в якій було запропоновано відповідачці погасити існуючу заборгованість не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення. Доказів отримання вказаних поштових відправлень позивач до суду не надав.

Разом з тим, відповідно до трекінгу відправлення Укрпошта, наданого представницею відповідачки поштове відправлення повернулися відправникові з відміткою «про закінчення терміну зберігання», що відповідно до норм ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення листа із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного вручення листа особі.

Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання досудової вимоги відповідачкою, відсутні підстави для покладення на відповідачку тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі.

За такого, відповідачка зобов`язана повернути прострочену заборгованість по кредиту, що виникла станом на 01 грудня 2023 року, в розмірі 27 112 грн. 65 коп. (27 233,83 (заборгованість за кредитом) + 7,18 (заборгованість за процентами) 128,26 (сплачена комісія).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог - 24 %) також слід стягнути 581 грн. 38 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,268,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код 14282829, заборгованість за кредитним договором № від 17 жовтня 2022 року, що утворилася станом на 01 грудня 2023 року, в розмірі 27 112 (двадцять сім тисяч сто дванадцять) грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ідентифікаційний код 14282829, судові витрати в розмірі 581 (п`ятсот вісімдесят одна) грн. 38 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Л.В. Лузан