Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/342/24

Провадження №2/377/239/24

13 вересня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретарів судового засідання Пскової А.І., Гніденко Н.П., ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду),

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, про визнання трудового договору розірваним, зобов`язання видати наказ про звільнення та стягнення компенсації моральної шкоди,

У С Т А Н О В И Л А:

01 травня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» ( далі- КП «Київтраспарксервіс») , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві ( далі- Головне управління ДСНС України у м.Києві), про визнання трудового договору розірваним, зобов`язання видати наказ про звільнення та стягнення компенсації моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу до КП «Київтранспарксервіс» на посаду головного юрисконсульта юридичного відділу.

Познанський В.М. 17 квітня 2024 року звернувся до КП «Київтраспарксервіс» із заявою про звільнення його з роботи за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про працю та умов колективного договору, однак листом від 19 квітня 2024 року останній відмовив позивачу у розірванні трудового договору.

Позивач вважав відмову відповідача у задоволенні заяви про звільнення протиправною.

Вказував, що КП «Київтраспарксервіс» не забезпечило йому здорові та безпечні умови праці, оскільки закріпило за ним робоче місце в приміщенні комунального підприємства за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, буд. 67, корп. 10, експлуатація якого зупинена на підставі рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі № 640/137/20.

Зазначав, що відповідач порушив норми статті 43 Конституції України, статтю 153 КЗпП України, пункт 5.2.4. Статуту підприємства, пункти 6.14.1 та 7.1.1 Колективного договору на 2022-2025 роки, закріпив за ним робоче місце в приміщенні з небезпечними для його життя умовами праці, що зумовило його звернутися до роботодавця із заявою про звільнення за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України.

Зауважував, що про проведення у 2019 році Головним управлінням ДСНС України у м.Києві перевірки КП «Київтраспарксервіс», яка стала підставою для ухвалення вказаного рішення суду, він дізнався на початку квітня 2024 року. На його запит 12 квітня 2024 року Головне управління ДСНС України у м.Києві листом повідомило його про те, що зазначене рішення суду не скасоване і діє до повного усунення порушень, вказаних в акті перевірки від 13 листопада 2019 року №813, безпечна експлуатація приміщення КП «Київтраспарксервіс» за адресою: вул. Копилівська, 67, можлива лише після повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Вважав, що бездіяльність та неправомірні дії відповідача у зв`язку з відмовою йому у звільненні за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України викликали в нього хвилювання, переживання, які негативно позначились на його психоемоційному стані, викликали в нього стрес, тому в нього погіршився стан здоров`я, що вплинуло на звичайний спосіб його життя, вимагало додаткових зусиль для організації його організації, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_2 , посилаючись на статтю 43 Конституції України, статті 38, 153 КЗпП України, статтю 23 ЦК України, просив:

- визнати розірваним з 23 квітня 2024 року трудовий договір, укладений між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» та ОСОБА_2 , на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору;

- зобов`язати Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи 23 квітня 2024 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору;

- стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень.

Ухвалою судді від 06 травня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 15 травня 2024 року продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 29 травня 2024 року за клопотанням відповідача.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року за клопотанням відповідача здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 05 червня 2024 року.

30 травня 2024 року від відповідача КП «Київтранспарксервіс» надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 29 травня 2024 року.

Відзив мотивований тим, що КП «Київтранспарксервіс» не погодилось з правовими підставами звільнення позивача відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, тому не мало право самостійно змінювати підставу звільнення позивача та запропонувало останньому звільнитися за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

Відповідач вважав, що позивач дізнався про рішення Окружного адміністративного суду м.Києва у справі 640/137/20 07 грудня 2023 року, а не в квітні 2024 року як стверджує позивач. 07 грудня 2023 року начальник відділу з охорони праці ОСОБА_6 під час попередньої підготовки до позапланової перевірки Головним управлінням ДСНС України у м.Києві звернулась до головного юрисконсульта ОСОБА_2 та надала йому всі документи, що стосуються наявних актів перевірки, які складені відповідними підрозділами Державної служби України з надзвичайних ситуацій, та повідомила про наявність вказаного рішення суду. Крім того, вказане рішення суду de facto стосується КП «Київтраспарксервіс», але de jure не може бути виконане, оскільки фактична адреса і адреса в резолютивній частині є різними.

Вказував, що на день прийняття на роботу ОСОБА_2 відповідно до припису від 15 грудня 2023 року №10 в процесі усунення були лише три порушення, а саме: ширина шляху евакуації (головної сходової клітки) в будівлі виконати не менше 1 м; коридор, який має довжину більше ніж 15 м та не має природнього освітлення, не обладнаний системою протидимного захисту, в порушення ДБН В.2.5-56; в будівлі проведено реконструкцію без розробки проектної документації, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку та знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкту. Враховуючи розрахунки, викладені у звіті Дослідно-випробувальної лабораторії центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м.Києві, вказані порушення не створювали небезпечні умови праці для позивача. Також, підприємством закладені витрати на встановлення системи протидимного захисту у фінансовий план на 2024 рік. Крім того, ОСОБА_7 недобросовісно поводився під час трудових відносин та намагався штучно створити умови, які призведуть до порушення його прав з боку підприємства під час подання 12 лютого 2023 року заяви про надання відпустки як особі з інвалідністю 3 групи на підставі відповідного посвідчення та під час подання 05 квітня 2024 року заяви про надання йому соціальної відпустки з наступного робочого дня ( 08 квітня 2024 року) на підставі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, при цьому при влаштуванні на роботу позивач вказані посвідчення не надав.

Зазначав щодо вимог про стягнення моральної шкоди, що позивач не довів протиправну поведінку відповідача та зв`язок між протиправною поведінкою та її результатом.

Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

31 травня 2024 року позивач ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги.

Вказував на спростування доводів відповідача, що рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20 зупинена експлуатація саме офісного приміщення відповідача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначав, що належним доказом зафіксованих в акті перевірки порушень є лише результати повторної перевірки, проте згідно з актом повторної перевірки №13, складеним 15 грудня 2023 року Головним управлінням ДСНС України у м. Києві, КП «Київтранспарксервіс» не усунуло всі порушення, зокрема три, про які зазначено у відзиві на позовну заяву, не зважаючи на те, що відповідач надав Головному управлінню ДСНС України у м. Києві звіт Дослідно-випробувальної лабораторії центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м.Києві, затверджений керівником установи в 2020 році з відповідними розрахунками. Ці порушення не є формальними та можуть призвести до несвоєчасного виявлення, гасіння пожежі та незабезпечення безпечної евакуації людей.

Зауважував, що поняття «загроза життю та /або здоров`ю людини» є оціночним та стосується сфери захисту населення, територій та майна, функція нагляду (контролю) за якою покладена на Державну службу України з надзвичайних ситуацій. Доводи відповідача про те, що порушення, які не були ним усунені, не створювали загрозу його життю та /або здоров`ю, є безпідставними, оскільки згідно з листом Головного управління ДСНС України у м. Києві рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року в справі № 640/137/20 чинне і діє до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 13 листопада 2019 року №813; безпечна експлуатація офісного приміщення КП «Київтраспарксервіс» можлива лише після повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки. При цьому, відсутність коштів та належного фінансування не звільняє від виконання імперативних норм пожежного законодавства. Усунення частини виявлених порушень не свідчить про минування загрози життю та здоров`ю людей. Отже, відповідач не виконав рішення суду, яке є обов`язковим до виконання. Попри те, що експлуатацію вказаного приміщення відповідача заборонено, робота в цьому приміщенні триває. Не виконуючи судове рішення, адміністрація КП «Київтранспарксервіс» ставить під загрозу життя та здоров`я десятків людей, в тому числі і його. Особливо небезпечно знаходитися в такій будівлі під час воєнного стану, коли щосекунди існує ризик ракетного обстрілу.

Зазначав, що доводи відповідача про замовчування ним під час прийняття на роботу про своє право на пільги не відповідають дійсності.

Вказував, що заявлений ним розмір компенсації моральної шкоди в сумі 10 000 грн є мінімальним. Через бездіяльність та протиправні дії відповідача щодо відмови звільнити його на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України погіршився стан його здоров`я, тому 02 травня 2024 року його госпіталізували до КНП «Славутицька міська лікарня» та у зв`язку з лікуванням він поніс матеріальні витрати на придбання ліків.

05 червня 2024 року від відповідача КП «Київтраспарксервіс» через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач стверджував, що позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, оскільки 07 грудня 2023 року дізнався про наявність рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20; вказане рішення суду стосується іншої фактичної адреси; Дослідно-випробувальною лабораторією центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м.Києві встановлений факт безпечної евакуації людей із приміщень адміністративної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

24 червня 2024 року від позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшли додаткові письмові пояснення.

Позивач у додаткових письмових поясненнях зазначав, що відсутні докази на підтвердження його обізнаності 07 грудня 2023 року про наявність рішення Окружного адміністративного суду м.Києва, оскільки жодного підпису на документах, які нібито були надані йому для ознайомлення, він не ставив та з такими документами не ознайомлювався. Про порушення відповідача у сфері техногенної та пожежної безпеки він дізнався 12 квітня 2024 року, після отримання відповіді Головного управління ДСНС України у м. Києві.

Вказував щодо застосування строків, встановлених статтею 233 КЗпП України, що перебіг тримісячного строку розпочався для нього з 20 квітня 2024 року, тобто з дня, першого за днем, коли він дізнався про відмову відповідача звільнити його за частиною третьою статті 38 КЗпП України.

Зазначав, що для визначення правових підстав розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України має значення сам факт порушення законодавства про працю, а не час коли це порушення відбулося. В рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року у справі № 640/137/20 предметом дослідження був акт перевірки офісного приміщення саме за адресою: АДРЕСА_1 , а тому технічна описка у рішенні суду не впливає на доведеність порушень у сфері техногенної і пожежної безпеки та не змінює суті заборони експлуатації вказаного офісного приміщення відповідача. Після затвердження у 2020 році звіту Дослідно випробувальної лабораторії центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м. Києві проводилися неодноразово планові перевірки, зокрема, 15 грудня 2023 року орган, який здійснює нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, не надав висновок щодо безпечної експлуатації приміщення відповідача, а на його запит Головне управління ДСНС України у м. Києві 12 квітня 2024 року повідомило, що безпечна експлуатація офісного приміщення КП «Київтранспарксервіс» можлива лише після повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки. Отже, неусунені відповідачем порушення техногенної та пожежної безпеки на об`єкті перевірки, де знаходиться його робоче місце, є реальною загрозою для його життя та здоров`я, а тому наявні підстави для звільнення його з роботи саме за частиною третьою статті 38 КЗпП України.

У судовому засіданні на підставі частини другої статті 240 ЦПК України оголошувались перерви 05.06.2024 до 25.06.2024, 25.06.2024 до 04.07.2024, 04.07.2024 до 18.07.2024, 18.07.2024 до 30.07.2024, 30.07.2024 до 03.09.2024, 03.09.2024 до 13.09.2024.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог наводив аргументи, які зазначені у позовній заяві, відповіді на відзив, додаткових письмових поясненнях.

Представники відповідача КП «Київтраспарксервіс» Сердюк Т.А., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову наводили аргументи, які викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що вона працює на посаді начальника відділу з охорони праці КП «Київтранспарксервіс» з 08 серпня 2022 року. До її посадових обов`язків входить, зокрема, забезпечення безпеки працівників на робочих місцях, проведення інструктажів, розробка інструкцій, контроль за дотриманням структурними підрозділами правил та інструкцій при виконанні небезпечних робіт. Після прийняття на роботу 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 вона проводила з ним ввідний інструктаж з охорони праці, ввідний та первинний інструктажі з пожежної безпеки. Під час підготовки до позапланової перевірки з питань пожежної безпеки на початку грудня 2023 року вона консультувалась з ОСОБА_2 з юридичних питань щодо перевірки, показувала звіт Дослідно-випробувальної лабораторії центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м.Києві, тому ОСОБА_2 був обізнаний щодо рішення суду про зупинення експлуатації приміщення КП «Київтранспарксервіс». Виконання цього рішення суду здійснено шляхом відключення від електроживлення та опломбування окремих приміщень будівлі, які були зазначені в акті перевірки.

Вислухавши пояснення позивача, представників відповідача, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що наказом від 27 листопада 2023 року №219-к ОСОБА_2 прийнятий на посаду головного юрисконсульта юридичного відділу КП «Київтраспарксервіс» з 30 листопада 2023 року (том 1 а.с.16; том 2, а.с. 24; том 3 а.с. 227-229).

Позивач ознайомився з посадовою інструкцією юрисконсульта юридичного відділу КП «Київтраспарксервіс», затвердженою в.о. директора КП «Київтраспарксервіс» 26 лютого 2024 року ( том 2 а.с. 88-90).

При прийомі на роботу 30 листопада 2023 року з ОСОБА_2 проведені інструктажі з охорони праці та пожежної безпеки, цивільного захисту та дій у надзвичайних ситуаціях ( том 2, а.с. 49-50, 81-82).

Відповідно до опису поштового вкладення, накладної та фіскального чеку АТ «Укрпошта» ( том 1 а.с.11-112) 18 квітня 2024 року позивач на фактичну адресу відповідача: АДРЕСА_1 , направив заяву про звільнення від 17 квітня 2024 року, копію листа Головного управління ДСНС України у м.Києві від 12 квітня 2024 року №7103-2588/711801, копію пенсійного посвідчення ( том 1 а.с.14, 107-108, 110). Поштове відправлення вручене відповідачу 18 квітня 2024 року ( том 1 а.с. 113-114). Також вказану заяву про звільнення, підписану кваліфікованим електронним підписом позивача, останній направив 17 квітня 2024 року на електронну адресу відповідача ( том 1 а.с.106,109 ).

У заяві про звільнення від 17 квітня 2024 року на ім`я в.о. директора КП «Київтраспарксервіс» позивач просив звільнити його з посади головного юрисконсульта юридичного відділу за власним бажанням 23 квітня 2024 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України у зв`язку з тим, що адміністрація підприємства порушила законодавство про працю, оскільки не забезпечила закріплене за ним робоче місце та приміщення, в якому воно знаходиться, безпечними умовами праці, чим порушила вимоги статті 153 КЗпП України та статті 13 Закону України « Про охорону праці». При цьому, позивач послався на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №640/137/20 про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення КП «Київтраспарксервіс», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, 67 у Подільському районі м.Києва та лист Головного управління ДСНС України у м.Києві від 12 квітня 2024 року №7103-2588/711801, копію якого долучив до заяви ( том 1 а.с.107-108).

Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20, копію якого позивач надав з Єдиного державного реєстру судових рішень, задоволено частково позов Головного управління ДСНС України у м.Києві до КП «Київтраспарксервіс» про застосування заходів реагування. Застосовано заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення КП «Київтранспарксервіс», , розташованого за адресою: вул. Копилівська, 67 у Подільському районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки. Обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покладено на Головне управління ДСНС України у м. Києві. Контроль за виконанням судового рішення щодо усунення відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покладено на Головне управління ДСНС України у м. Києві. У іншій частині позову відмовлено (том 1 а.с. 115-122).Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі №640/137/20 вказане рішення суду залишено без змін ( том 1 а.с. 123-128).

Як вбачається з мотивувальної частини рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20, підставою для застосування до КП «Київтраспарксервіс» заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення КП «Київтраспарксервіс», розташованого за адресою: м.Київ, вул. Копилівська, 67 у Подільському районі м.Києва, став акт перевірки від 13 листопада 2019 року №813, проведеної Головним управлінням ДСНС України у м.Києві, яким встановлено, що приміщення відповідача, розташованого за вказаною адресою, експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Згідно з актом перевірки від 13 листопада 2019 року №813, проведеної Подільським районним управлінням Головного управління ДСНС України у м.Києві щодо дотримання суб`єктом господарювання КП «Київтранспарксервіс» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в офісній будівлі по вул. Копилівська, буд.67, корп. 10 у Подільському районі м.Києва, зафіксовано наявність 28 порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з високим ступенем ризику для суб`єкта господарювання ( том 2 а.с. 66-71).

Також Подільське районне управління Головного управління ДСНС України у м.Києві провело ряд позапланових перевірок щодо дотримання суб`єктом господарювання КП «Київтранспарксервіс» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки в офісній будівлі по вул. Копилівська, буд.67, корп. 10 у Подільському районі м.Києва, за результатами яких складені акти: від 31 січня 2020 року №129 ( зафіксовано 18 порушень); від 16 березня 2021 року №166 ( зафіксовано 4 порушення); від 15 грудня 2023 року №13 (зафіксовано 3 порушення) ( том 2 а.с. 53-64, 74-79).

З листів від 11 лютого 2020 року №053/05-543, від 22 лютого 2021 року №053/05-858, вбачається, що КП «Київтранспарксервіс» повідомляло уповноважений орган, що здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, щодо усунення порушень, виявлених під час проведених перевірок щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також зверталось за роз`ясненням щодо необхідності обладнання адміністративної будівлі КП «Київтраспарксервіс» системою протидимного захисту, посилаючись на розрахунки Дослідно-випробувальної лабораторії Центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м.Києві щодо евакуації людей із приміщень у випадку пожежі ( том 2 а.с.64 зв.ст.- 65). Листами від 23 серпня 2023 року № 053/05-3224, від 13 листопада 2023 року № 053/05-4236 КП «Київтранспарксервіс» також повідомляло уповноважений орган, що здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, про вжиті заходи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначених у приписі від 16 березня 2021 року №166. До листа від 23 серпня 2023 року № 053/05-3224 відповідач додав, зокрема, звіт про розроблення інженерно-технічних рішень щодо розрахунків шляхів та часу евакуації людей із приміщень адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м.Київ, вул. Копилівська, 67, корп.10, складений Дослідно- випробувальною лабораторією Центру забезпечення діяльності Головного управління ДСНС України у м.Києві у 2020 році. Вказаний звіт відповідач також долучив до відзиву на позов (том 2 а.с. 26-48,72-73).

На підтвердження усунення деяких порушень вимог законодавства з питань пожежної безпеки, відповідач надав копії договорів поставки, укладених між ТОВ «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Охорона 24»: від 12 січня 2023 року №536-ПСТО про надання відповідачу послуг, зокрема, з технічного обслуговування та цілодобового спостереження за роботою автоматичної пожежної сигналізації; від 02 серпня 2023 року №610 про поставку та передання у власність відповідачу обладнання для монтажу пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу офісних приміщень; копію договору про надання послуг від 02 серпня 2023 року №611-М про надання відповідачу послуг з проектування, монтажу та налагоджування з введенням в експлуатацію модернізованої системи пожежної сигналізації та оповіщення офісних приміщень відповідно до специфікації, яка наведені у додатку 1 до договору; копію договору від 29 січня 2024 року №617-ПСТО про надання відповідачу послуг, зокрема, з технічного обслуговування та цілодобового спостереження за роботою автоматичної пожежної сигналізації; копію акту перевірки відповідності систем протипожежного захисту від 29 серпня 2023 року №29-08/23-1 ( том 2 а.с. 10-18, 51-52 85).

Як вбачається з акта позапланової перевірки від 15 грудня 2023 року №13 щодо дотримання суб`єктом господарювання КП «Київтранспарксервіс» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, в офісній будівлі по вул. Копилівська, буд.67, корп. 10 у Подільському районі м.Києва, зафіксовані такі 3 порушення: ширина шляху евакуації (головної сходової клітки) з будівлі менше 1-го метру ( пункт 2.23 розділу ІІІ ППБУ) ; коридор, який має довжину більше ніж 15 см та не має природного освітлення, не обладнані системою протидимного захисту, в порушення ДБН В 2.5-2.6 ( пункт 1.2. розділу V, пункт 9.1. розділу VI ППБУ); в будівлі проведено реконструкцію, без розробки проектної документації, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку та знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкту (пункт 21,22 розділу ІІ ППБУ). Зазначено ризик негативних наслідків від провадження господарської діяльності за наявності цих порушень: пожежа ( том 2 а.с. 74-79). Відомості про оскарження вказаного акта перевірки в матеріалах справи відсутні, акт підписав в.о. директора КП «Київтраспарксервіс» Олійник В.В. без зауважень та отримав його копію.

Крім того 15 грудня 2023 року Подільське районне управління Головного управління ДСНС України у м.Києві щодо КП «Київтранспарксервіс», офісна будівля по вул. Копилівська, буд.67, корп.10 у Подільському районі м.Києва, винесло припис №10 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, де підтвердило до виконання виявлених за наслідками позапланової перевірки КП «Київтраспарксервіс» за адресою: м.Київ, вул. Копилівська, 67, корп.10, 3-х порушень, вказаних в акті перевірки від 15 грудня 2023 року №13 ( том 2 а.с. 80). Відомості про оскарження вказаного припису матеріали справи не містять, копію припису отримав в.о. директора КП «Київтраспарксервіс» Олійник В.В.

Листом від 12 квітня 2024 року №7103-2588/711801 Головне управління ДСНС України у м.Києві на запит ОСОБА_2 про отримання публічної інформації стосовно виконання КП «Київтраспарксервіс» рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20 повідомило позивача, що за результатами проведеного 15 грудня 2023 року позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо виконання КП «Київтраспарксервіс» порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, вказаних в акті перевірки від 13 листопада 2019 року №813, який став підставою для звернення Головного управління з позовом до суду, актом перевірки №13 зафіксовані невиконаними 3 порушення із 13. Безпечна експлуатація приміщення КП «Київтраспарксервіс» за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, 67, можлива лише після повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки ( том 1 а.с. 129-130).

Як вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Статуту КП «Київтранспарксервіс», що є додатком до рішення Київради від 15 березня 2007 року №261/922, Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» є юридичною особою, юридична адреса підприємства: м.Київ, вулиця Леонтовича, 6 ( том 1, а.с. 17-18; 19-30; том 2, а.с. 201-206).

Пунктом 5.2.4 Статуту передбачено, що на підприємство покладається обов`язок створення належних умов для високопродуктивної праці працівників підприємства, забезпечення дотримання вимог законодавства України про працю, соціальне страхування, правил і норм охорони праці, техніки безпеки ( том 2 а.с.201-206).

Між адміністрацією підприємства КП «Київтранспарксервіс» та трудовим колективом КП «Київтранспарксервіс» укладено Колективний договір на 2022-2025 роки, схвалений загальними зборами трудового колективу від 30 червня 2022 року (том 1 а.с. 31-87).

Пунктом 6.14.1 Колективного договору передбачено, що роботодавець зобов`язаний, зокрема, правильно організувати роботу працівників, закріпити за кожним робоче місце, для кожного створити здорові і безпечні умови праці.

Згідно з пунктом 7.1.1. Колективного договору роботодавець зобов`язався забезпечити виконання вимог Закону України «Про охорону праці» та інших нормативно правових актів з питань охорони праці, а також право працівників на безпечні та нешкідливі умови праці, пільги та компенсації, соціальний захист у разу ушкодження їхнього здоров`я.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених наказом КП «Київтранспарксервіс» від 27 липня 2018 року №216-К, погоджених протоколом засідання трудового колективу КП «Київтранспарксервіс» від 18 червня 2018 року № 2 ( далі-Правила внутрішнього трудового розпорядку) адміністрація підприємства зобов`язана правильно організувати працю працівників, закріпити за кожним робоче місце, забезпечити здорові та безпечні умови праці ( пункт 4.1.1.). Адміністрація підприємства зобов`язана неухильно дотримуватися законодавства про працю та правил охорони; поліпшувати умови праці, забезпечувати належне технічне оснащення всіх робочих місць, створювати на них умови роботи, що відповідають правилам з охорони праці ( правилам техногенної безпеки, санітарним нормам і правилам) ( пункт 4.1.4) (том 1 а.с. 88-92).

ОСОБА_2 визначено робоче місце в кабінеті №203 юридичного відділу, на другому поверсі будівлі КП «Київтранспарксервіс» за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, буд. 67, корп.10, яке забезпечене столом, стільцем, комп`ютерною технікою, про що свідчать додані ним до позовної заяви фотознімки ( том 1 а.с. 132-133). Представники відповідача у судовому засіданні даний факт не заперечували.

З пояснень позивача та представників відповідача, наданих в судовому засіданні, вбачається, що КП «Київтраспарксервіс» фактично здійснює свою діяльність в офісному приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . Ці обставини також підтверджуються службовими документами, що утворились в діяльності підприємства, зокрема, довіреностями на представництво інтересів відповідача, листуванням, документами щодо проведення закупок, судовим рішення, договорами поставки тощо, в яких ця адреса зазначена як адреса господарської діяльності КП «Київтраспарксервіс» ( том 1 а.с. 93-105, том 2 а.с. 86-125).

Відповідно до опису поштового вкладення КП «Київтраспарксервіс» направило позивачу лист від 19 квітня 2024 року №053/05-1536, в якому повідомило останнього про відсутність підстав для звільнення відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України та запропонувало звільнитися за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України ( том 1 а.с.131, том 2 а.с.83). Поштове відправлення вручене позивачу 25 квітня 2024 року ( том 2 а.с. 83 зв.ст.). Крім того, вказаний лист був направлений на електронну пошту позивача 19 квітня 2024 року ( том 2 а.с. 84 зв.ст.). Вказані обставини позивач та представники відповідача в судовому засіданні не заперечували.

З виписки медичної картки стаціонарного хворого № 986 вбачається, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області в період з 02 травня 2024 року по 17 травня 2024 року із ендокринними, серцево-судинними захворюваннями (том 2 а.с. 113).

Оскільки КП «Київтранспарксервіс» відмовило ОСОБА_2 у розірванні трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Згідно з пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі-Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження ( стаття 13 ).

Відповідно до частини п`ятої статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною третьою статті 43 Конституції України передбаченою, що кожен має право, зокрема, на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно із частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частин першої шостої статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу.Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Роботодавець повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, що запобігають виробничому травматизму, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань у працівників. Роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Працівник має право відмовитися від виконання дорученої роботи, якщо створилася виробнича ситуація, що становить небезпеку для життя чи здоров`я такого працівника або людей, які його оточують, і навколишнього середовища. У разі неможливості повного усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я умов праці роботодавець зобов`язаний повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, який може надати тимчасову згоду на роботу в таких умовах. На роботодавця покладається обов`язок проведення інструктажу (навчання) працівників з питань охорони праці, протипожежної безпеки.

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їхнього життя і здоров`я в процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці визначені у Законі України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» (далі - Закон № 2694-ХІІ) .

Цей Закон передбачає принципи, на яких базується державна політика в галузі охорони праці, у тому числі: пріоритет життя і здоров`я працівників, повна відповідальність роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці (стаття 4 Закону № 2694-ХІІ).

Частиною першою статті 13 Закону № 2694-ХІІ передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, у тому числі: забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог ( частини друга, третя статті 13 Закону № 2694-ХІІ).

Частиною третьою статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору.

Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору.

Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у строки, визначені останнім, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору.

Відповідно до статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, що спонукають працівника до розірвання цього договору, їх працівник визначає самостійно. У разі якщо зазначені працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, він може відмовити в розірванні трудового договору, але не має права розірвати цей договір на інших підставах, які працівником не вказувалися.

Таким чином, обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з частиною третьою статті 38 КЗпП України є порушення власником трудового законодавства або умов трудового договору. При цьому для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №199/8766/18 та від 13 березня 2019 року у справі №754/1936/16-ц.

Позивач стверджує, що адміністрація підприємства з дня прийняття його на роботу (30 листопада 2023 року) визначила його робоче місце в приміщенні КП «Київтранспарксервіс» за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, 67, корп.10, експлуатація якого зупинена, а відтак безпечні умови праці на його робочому місці не були забезпечені, чим були порушені норми трудового законодавства та колективного договору, а саме стаття 43 Конституції України, стаття 153 КЗпП України, стаття 13 Закону України « Про охорону праці», пункти 6.14.1, 7.1.1. Колективного договору; пункт 5.2.4 Статуту підприємства; пункт 4.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач наполягає, що факт наявності реальної загрози життю та здоров`ю працівників підприємства, в тому числі і його, підтверджується рішенням Окружного адміністративного суду 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20, яким застосовано заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення КП «Київтранспарксервіс», розташованого за адресою: вул. Копилівська, 67 у Подільському районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

На підтвердження того факту, що приміщення відповідача за адресою: м.Київ, вул. Копилівська, буд. 67, корп. 10, експлуатується та не було відключене від джерел енергопостачання з 04 березня 2024 року, позивач надав копії службових документів, що утворились в діяльності КП «Київтраспарксервіс» за період з 08 березня 2024 року по 21 травня 2024 року: листів, накладних, оголошень про звіт про укладення договору, клопотання, заяв, оголошень про проведення відкритих торгів тощо ( том 3 а.с. 86-131).

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20 відповідач не забезпечив повного усунення порушень, виявлених Головним управлінням ДСНС України у м. Києві, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки та який може надати висновок щодо можливості безпечної експлуатації приміщення, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 51 Кодексу цивільного захисту України забезпечення техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на його керівника.

За правилом частини третьої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Частиною першою статті 65 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що Державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки - це діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спрямована на виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Згідно із статтею 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

За правилом частини другої статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 70 Кодексу цивільного захисту України визначені підстави для зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів. Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема : недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Відповідно до вимог частини другої цієї статті повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

З аналізу вказаних правових норм слідує, що повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можливе лише за рішенням суду. При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання, які створюють загрозу життю працюючих. Поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та віднесено до сфери захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на орган контролю, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері. Таким чином, існує три обставини, які обов`язково мають бути встановлені: наявність порушення правил охорони праці та безпеки життєдіяльності; наявність загрози життю та здоров`ю працівників; прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням та загрозою. Заборона виконання робіт та експлуатації певного об`єкту є крайнім заходом впливу і повинна застосовуватися у виключних випадках, коли виявлені порушення дійсно становлять реальну загрозу життю і здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття саме таких заходів реагування.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 31 березня 2021 року у справі №480/1958/19.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20, позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві задоволено частково та застосовано заходи реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», , розташованого за адресою: вул. Копилівська, 67 у Подільському районі м. Києва - до повного усунення порушень зазначених в акті перевірки. Обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покладений на Головне управління ДСНС України у м. Києві. Контроль за виконанням судового рішення щодо усунення відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покладений на Головне управління ДСНС України у м. Києві. У іншій частині позову відмовлено.

Зі змісту цього рішення вбачається, що позивач просив суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщення Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», , розташованого за адресою: вул. Копилівська, 67 у Подільському районі м. Києва, натомість судом застосовано заходи у вигляді зупинення експлуатації приміщення, а не повного зупинення, при цьому обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення покладений на Головне управління ДСНС України у м. Києві.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

З досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що на момент укладення позивачем трудового договору з відповідачем, були не усунуті 4 з 28 порушень, виявлених в результаті перевірки, а саме: 1) ширина шляху евакуації (головної сходової клітки) в будівлі менше 1 м; 2) коридор, який має довжину більше ніж 15 м та не має природнього освітлення, не обладнаний системою протидимного захисту, в порушення ДБН В.2.5-56. 3) простори за підвісними стелями офісних приміщень будівлі не облаштовані системою пожежної сигналізації, в порушення ДБН В.2.5-56; 4) в будівлі проведено реконструкцію без розроби проектної документації, яка повинна була бути затверджена у встановленому законодавством порядку та знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта, які зафіксовані в акті повторної перевірки від 16 березня 2021 року № 166.

За результатами повторної перевірки, проведеної 15 грудня 2023 року Головним управлінням ДСНС України у м. Києві встановлено наявність 3-х порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме: 1) ширина шляху евакуації (головної сходової клітки) в будівлі менше 1 м; 2) коридор, який має довжину більше ніж 15 м та не має природнього освітлення, не обладнаний системою протидимного захисту, в порушення ДБН В.2.5-56; 3) в будівлі проведено реконструкцію без розробки проектної документації, яка повинна була бути затверджена у встановленому законодавством порядку та знижено рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта. У винесеному за результатами перевірки приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 15 грудня 2023 року №10 біля кожного із вказаних порушень зазначено, що воно підтверджується до виконання.

Як видно із довідки КП «Київтранспарксервіс» станом на 31 грудня 2019 року на підприємстві було 107 працівників, а станом на 31 грудня 2023 року 78 осіб (том 2 а.с. 91).

Натомість доказів того, що Головним управлінням ДСНС України у м.Києві, який здійснює контроль за додержанням суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, надано висновок про усунення відповідачем зафіксованих в акті перевірки від 15 грудня 2023 року № 13 та приписі від 15 грудня 2023 року №10 порушень у сфері пожежної безпеки, суду не надано.

Водночас, листом від 12 квітня 2024 року №7103-2588/711801 Головного управління ДСНС України у м.Києві на запит ОСОБА_2 підтверджується, що безпечна експлуатація приміщення КП «Київтраспарксервіс» за адресою: м. Київ, вул. Копилівська, 67, можлива лише після повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки від 13 листопада 2019 року №813, який став підставою для звернення Головного управління з позовом до суду, та актом перевірки від 15 грудня 2023 року №13 зафіксовані невиконаними 3 порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

При цьому, твердження відповідача про те, що не усунуті порушення не пов`язані зі створенням реальної загрози життю і здоров`ю позивача, суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини на які вона посилається як на підставу тих вимог чи заперечень.

Зі змісту акта позапланової перевірки від 15 грудня 2023 року №13, вбачається, що ризиком настання негативних наслідків від провадження господарської діяльності за наявності вказаних в акті порушень вимог пожежної безпеки є пожежа.

Відтак, за відсутності висновку Головного управління ДСНС України у м.Києві про усунення відповідачем всіх порушень, зафіксованих в акті перевірки, що став підставою для застосування до відповідача заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщення КП «Київтранспарксервіс», розташованого за адресою: м.Київ, вул. Копилівська, 67, в якому знаходиться робоче місце ОСОБА_2 , суд вважає, доведеним факт порушення роботодавцем КП «Київтранспарксервіс» трудового законодавства, зокрема статті 43 Конституції України, статті 153 КЗпП України, статті 13 Закону України «Про охорону праці» та умов Колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом комунального підприємства «Київтраспарксервіс» на 2022-2025 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу від 30 червня 2022 року ( пункти 6.14.1, 7.1.1), що полягає у незабезпеченні ОСОБА_2 безпечних умов праці на його робочому місці внаслідок неусунення відповідачем всіх порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки станом на день подання позивачем заяви про звільнення від 17 квітня 2024 року.

При цьому, посилання представників відповідача на акт виконання рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2021 року у справі №640/137/20, затверджений в.о. директора КП «Київтраспарксервіс» від 04 березня 2024 року ( том 3 а.с.180-183) не спростовують вказані висновки суду.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні ( стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

З урахуванням наведеного, необхідно визнати розірваним з 23 квітня 2024 року трудовий договір, укладений між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору та зобов`язати Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи з 23 квітня 2024 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору.

Позивач також вказував, що бездіяльність та неправомірні дії відповідача у зв`язку з відмовою йому у звільненні за власним бажанням на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України викликали в нього хвилювання, переживання, які негативно позначились на його психоемоційному стані, викликали в нього стрес, тому в нього погіршився стан здоров`я та він перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради, також вплинуло на звичайний спосіб його життя, вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, пов`язаних з необхідністю захисту своїх інтересів в суді з огляду на обставини справи, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Згідно із частинами першою, другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому сум, виконанні робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При визначенні підстав для відшкодування моральної шкоди суд виходить з встановленого факту порушення законних прав ОСОБА_2 у сфері трудових відносин, пов`язаних з незабезпеченням роботодавцем КП «Київтраспарксервіс» безпечних умов праці позивачу, що спонукало останнього до звернення із заявою про розірвання трудового договору відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України, у задоволенні якої відповідач відмовив, що призвело до моральних страждань позивача та погіршило стан його здоров`я, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради у період з 02 травня 2024 року по 17 травня 2024 року, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №986, а також втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагало від позивача додаткових зусиль для організації життя, пов`язаних із захистом інтересів в суді з огляду на обставини справи, тому суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок порушення його трудових прав, йому була спричинена моральна шкода.

Ураховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, взявши до уваги вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 5000 гривень. В іншій частині розмір компенсації моральної шкоди є недоведеним, тому задоволенню не підлягає.

Доводи відповідача щодо недобросовісної поведінки позивача, пов`язаної з оформлення ним відпусток в період дії трудового договору, суд до уваги не бере, оскільки вони не спростовують висновків суду про наявність підстав для визнання розірваним трудового договору, укладеного між позивачем та відповідачем на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України та зобов`язання відповідача видати наказ про звільнення позивача з роботи за вказаною підставою, а також безпосередньо не стосуються предмету спору.

Також є помилковими твердження відповідача про порушення позивачем тримісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною першою статті 233 КЗпП України, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 01 травня 2024 року, що підтверджується вхідним штампом на першій сторінці позовної заяви.

З опису поштового вкладення КП «Київтраспарксервіс», рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ( том 2 а.с. 83 зв.ст.-84), вбачається, що позивач отримав лист від 19 квітня 2024 року №053/05-1536, в якому відповідач повідомив його про відсутність підстав для звільнення відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України та запропонував звільнитися за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 КЗпП, 25 квітня 2024 року. Крім того, вказаний лист був направлений на електронну пошту позивача 19 квітня 2024 року ( том 2 а.с. 84 зв.ст.).

Отже, перебіг тримісячного строку для звернення позивача до суду з даним позовом розпочався не раніше 19 квітня 2024 року, оскільки саме після 19 квітня 2024 року позивач дізнався про відмову відповідача звільнити його на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України, що підтверджується матеріалами цивільної справи.

Відтак, позивач не пропустив встановлений частиною першою статті 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду з вказаним позовом, звернувшись до суду 01 травня 2024 року.

Даючи оцінку доводам учасників справи, викладеним у позовній заяві, відзиві на позов, відповіді на відзив, запереченнях на відповідь на відзив, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»).

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі, передбаченому пунктами 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за дві вимоги немайнового характеру ( визнання трудового договору розірваним, зобов`язання видати наказ про звільнення) в сумі 2 422,40 грн ( 2 х 1211,20 грн) та за вимогу майнового характеру ( стягнення моральної шкоди) в сумі 605,60 грн ( 1 211,20 :100 х 50 ), всього 3 028 грн, від сплати якого позивач був звільнений при поданні позовної заяви на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України « Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати розірваним з 23 квітня 2024 року трудовий договір, укладений між ОСОБА_2 та Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс», на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з роботи з 23 квітня 2024 року на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного договору.

Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» на користь держави судовий збір у сумі 3 028 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», , юридична адреса: місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок №6.

Третя особа: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, , місцезнаходження: місто Київ, вулиця Володимирська, будинок №13.

Повне рішення суду складено 19 вересня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич