1Справа № 335/3874/24 2/335/1886/2024

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни, до ОСОБА_2 про поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Богач А.О., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак суд звертає увагу позивача, яким подано до суду позовну заяву, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами, визначеними процесуальним законом.

Відповідно до статті 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

В позовній заяві позивач, в особі представника зазначає, що за період шлюбу, за спільні сумісні кошти та спільними зусиллями, сторонами у власність було набуто, зокрема, наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:033:0190, площею 0,1 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:033:0191, площею 0,12 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт набуття вказаного майна у період шлюбу, підтверджується відомостями Інформаційної довідки № 359498691 від 21.12.2023 р., з якої слідує, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 був набутий в березні 2006 року на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 24.03.2006 р. та зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:033:0190 набута у липні 2012 року на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 206024 від 23.07.2012 р. та зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 , земельна ділянка з кадастровим номером :04:033:0191 набута у липні 2012 року на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯИ № 206023 та зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Проте, в позовній заяві не зазначено та в доданих до позову додатках відсутні відомості про факт набуття права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Як передбачено ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

За таких обставин, приходжу до висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни, до ОСОБА_2 про поділ майна - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В.Геєць