Номер провадження: 22-ц/813/32/24
Справа № 501/4925/14-ц
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 501/4925/14-ц

Провадження номер: 22-ц/813/32/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ступник А.О.

учасники справи:

- позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, ухвалене у складі судді Пушкарського Д.В. 28 березня 2018 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк» (далі Банк), звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 суму боргу з повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту 0 від 30.036.2007 року в розмірі 47 134,99 долара США, що за курсом НБУ станом на 12.09.2014 року становить 610 401,98 грн., з яких: - 41 048,42 долара США кредитна заборгованість; - 4 519,64 долара США заборгованість по процентам; - 1 333,32 долара США пеня за прострочення сплати по кредиту; - 233,61 долара США пеня за прострочення сплати процентів. Також Банк просить стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору.

Банк обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до умов кредитного договору №0 від 30 березня 2007 року, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , Банк надав позичальнику кредит в сумі 140 000,00 доларів США, зі сплатою - 13% річних за користування кредитними коштами, зі строком погашення - не пізніше 30.03.2014 року. Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісії в порядку, в строки та на умовах, визначених Договором.

04.02.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1. Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту. Також, був змінений строк повернення кредиту - не пізніше березня 2019 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №104696 від 30 березня 2007 року, за умовами якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором у повному обсязі, солідарно за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Оскільки в обумовлені строки позичальник своїх зобов`язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконав, виникла заборгованість за кредитом в розмірі 47 134,99 долара США. Відповідачі свої зобов`язання не виконали, кредитну заборгованість не погасили (Т. 1, а. с. 1 - 5).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2018 року задоволено вищевказані позовні вимоги Банку.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 березня 2007 року в розмірі 47 134,99 долара США, що за курсом Національного Банку України, станом на 28 березня 2018 року (1 долар США - 26,31 грн.), складає 1 240 121,59 грн..

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 грн..

Рішення суду мотивовано тим, що в обумовлені кредитним договором строки позичальник своїх зобов`язань по поверненню кредиту і сплаті процентів не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 30.03.2007 року, сума боргу станом на 12.09.2014 року становить 47 134,99 долара США.

Оскільки грошове зобов`язання виконано позичальником не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України Поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов`язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. У разі порушення боржником свого зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова відповідальність поручителя (Т. 1, а. с. 242 - 244).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2018 року скасувати. Ухвалити нове рішення про залишення позову без розгляду.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковими є висновки суду першої інстанції про солідарну відповідальність за кредитним договором. Кредитний договір укладався строком - до 30.03.2014 року. Дія договору поруки обмежується строком дії основного зобов`язання. Суд неправомірно застосував положення ч. 4 ст. 559 ЦК України. Із позовної заяви вбачається, що Банк вважає порушеним основне зобов`язання з - 10.05.2007 року. Саме з вказаної дати позивач нараховував заборгованість за кредитним договором; 2) судом першої інстанції було порушено норми процесуального права щодо прийняття позовної заяви, яка була подана з порушенням вимог процесуального законодавства (Т. 2, а. с. 58 63).

Позиція сторін в суді апеляційної інстанції

АТ «УкрСиббанк» у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує на те, що безпідставними є доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про не застосування положення ч. 4 ст. 559 ЦК України. Позивач звернувся до суду з вимогами до відповідачів в межах строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Щодо посилання апелянта, про те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, то вони спростовуються матеріалами справи (Т. 2, а. с. 106).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3 (Т. 2, а. с. 82 - 83).

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2019 року вказану цивільну справу прийнято до провадження (Т. 2, а. с. 86 - 87).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.02.2019 року продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_3 (Т. 2, а. с. 92 - 93).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.06.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28.03.2018 року (Т. 2, а. с. 100 - 101).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.08.2019 року призначено розгляд справи у судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 113 114).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.03.2020 року залучено до участі в справі опікуна ОСОБА_1 - ОСОБА_4 (Т. 2, а. с. 133 - 134).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року №126/0/15-23 суддю-доповідача ОСОБА_5 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншим складом колегії суддів. Призначено розгляд справи в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2, а. с. 235 235 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 року витребувано у Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію актового запису про смерть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (Т. 3, а. с. 2 5).

26.05.2023 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану надано відповідь, відповідно до якої ОСОБА_1 померла - ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть №448 від 29 квітня 2021 року (Т. 3, а. с. 12).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року витребувано з Чорноморської державної нотаріальної контори (м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, 21) копію спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 3, а. с. 23 25).

17.10.2023 року від Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області надійшла спадкова справа після померлої ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до спадкової справи, заведеної 06.10.2021 року № 360/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем є ОСОБА_2 (Т. 3, а. с. 33 42).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2023 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), в якості правонаступника відповідача по справі ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т. 3, а. с. 49 51).

У судовому засіданні ОСОБА_6 , діючий від імені АТ «УкрСиббанк», просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

30 березня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 140 000,00 доларів США, зі сплатою - 13% річних за користування кредитними коштами, та строком погашення - не пізніше 30.03.2014 року, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісії в порядку, в строки та на умовах, визначених Договором (Т. 1, а. с. 6 - 16).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №104696 від 30 березня 2007 року, за умовами якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору (Т. 1, а. с. 20 - 21).

Відповідно до умов вказаного договору поруки Поручитель зобов`язуються відповідати перед Кредитором у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, сплату відсотків, комісій за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 30.03.2007 року, сума боргу станом на 12.09.2014 року становить 47 134,99 доларів США (Т. 1, а. с. 22 - 34).

Як вбачається з вимог від 08.08.2014 року, адресованих відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , Банк вимагає виконання зобов`язань за кредитним договором №0 від 30.03.2007 року (Т. 1, а. с. 50 - 53).

ОСОБА_1 померла - ІНФОРМАЦІЯ_3 , її правонаступником є ОСОБА_2 .

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі, прийняття/відхилення аргументів викладених у відзиві на апеляційну скаргу

В силу ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, та у встановлений строк (термін) його виконання.

Як встановлено матеріалами справи, 30 березня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 140 000,00 доларів США, зі сплатою - 13% річних за користування кредитними коштами, та строком погашення - не пізніше 30.03.2014 року, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісії в порядку, в строки та на умовах, визначених Договором (Т. 1, а. с. 6 - 16).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним Договором, між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №104696 від 30 березня 2007 року, за умовами якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору (Т. 1, а. с. 20 - 21).

Відповідно до умов вказаного договору поруки Поручитель зобов`язуються відповідати перед Кредитором у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, сплату відсотків, комісій за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

Під час розгляду в апеляційній інстанції справи, встановлено, що відповідач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За правилами, передбаченими ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Оскільки грошове зобов`язання виконано відповідачем не було, він порушив вимоги ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов`язку.

Частиною першою статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з частиною першою статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника (частина третя статті 559 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Частиною четвертою статті 25 ЦК України встановлено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, а тому в силу статей 553, 554 ЦК України неможливо поручитися за виконання зобов`язання боржника, цивільна правоздатність якого припинилася у зв`язку зі смертю боржника.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України).

За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна.

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Подібний за змістом правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 03 червня 2015 року у справі № 6-206цс15.

Таким чином, після смерті позичальника за кредитним договором поручитель, за наявності його згоди, може відповідати за виконання спадкоємцями померлого позичальника зобов`язань за кредитним договором.

Отже, як встановлено копією спадкової справи, заведеної 06.10.2021 року № 360/2021 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем є ОСОБА_2 .

Відповідно до договору поруки останній не містить положень про те, що у випадку смерті боржника ОСОБА_3 , як поручитель, надала згоду за виконання спадкоємцями померлого позичальника зобов`язань за кредитним договором.

Оскільки вказаної згоди матеріали справи не містять, тому з огляду на вказане зобов`язання ОСОБА_3 припинились у зв`язку із смертю позичальника - ОСОБА_1 , та остання не може бути солідарним боржником за виконання зобов`язання за кредитним договором.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 30.03.2007 року, сума боргу станом на 12.09.2014 року становить 47 134,99 доларів США , з яких: - заборгованість за кредитом 41 048,42 долара США; - заборгованість за відсотками 4519,64 долара США; - пеня за прострочення сплати по кредиту 1333,32 долара США; - пеня за прострочення сплати процентів 233,61 долара США (Т. 1, а. с. 22 - 34).

З огляду на те, що матеріалами справи не спростовано наявність заборгованості за кредитним договором, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на станом на 12.09.2014 року, становить 47 134,99 долара США з правонаступника ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , але в межах вартості спадкового майна.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову за вищевказаного обґрунтування.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, необхідно змінити розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 654 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 24.09.2014 року (Т. 1, а. с. 2).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 було сплачено судовий збір у розмірі 5 481 грн., що підтверджується квитанцією №20 від 08.05.2018 року (Т. 2, а. с. 10), квитанцією №0.0..1 від 07.06.2019 року (Т. 2, а. с. 96), квитанцією №П6768К від 10.06.2019 року (Т. 2, а. с. 99).

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України з огляду на те, що у задоволенні вимог банку до ОСОБА_3 відмовлено, підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. з ОСОБА_1 правонаступником якої є ОСОБА_2 , на користь АТ «УкрСиббанк».

З АТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 481,00 грн..

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 березня 2018 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), який є правонаступником ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (код ) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 30 березня 2007 року станом на 12.09.2014 року, в межах вартості майна одержаного у спадщину, в загальному розмірі 47 134,99 доларів США, з яких:- заборгованість за кредитом 41 048 (сорок одна тисяча сорок вісім) доларів 42 цента США; - заборгованість за відсотками 4 519 (чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) доларів 64 цента США; - пеня за прострочення сплати по кредиту 1 333 (одна тисяча триста тридцять три) долара 32 цента США; - пеня за прострочення сплати процентів 233 (двісті тридцять три) долара 61 цент США, але в межах вартості спадкового майна.

В решті позову відмовити.

Здійснити перерозподіл судових витрат

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), який є правонаступником ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» () суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. 00 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений нею судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 481 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 30 квітня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе