Справа № 573/1594/24
Номер провадження 2/573/366/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

( з а о ч н е )

13 вересня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Замченко А.О.,

з участю секретаря - Півньової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

08.08.2024 Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради звернувся до ОСОБА_1 з позовом, в якому вказує, що остання покинула в Кременчуцькому перинатальному центрі новонароджену дівчинку. Оскільки ОСОБА_1 зареєстрована на території Миколаївської ОТГ, Виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради в Білопільському відділі ДРАЦ зареєстровано народження дитини відповідачки, з присвоєнням їй прізвища, імені та по батькові ОСОБА_2 07.03.2024 дитина влаштована до Сумського обласного спеціалізованого будинку дитини на цілодобове перебування з державним утриманням. За час перебування доньки у вказаному закладі ОСОБА_1 жодного разу її не відвідала, не цікавилася нею. 16.05.2024 над малолітньою ОСОБА_2 встановлено опіку, а її опікуном призначено ОСОБА_3 . За увесь час ОСОБА_1 до відповідних органів з питання відвідувань, виховання доньки, повернення в родину не зверталася. Місце знаходження ОСОБА_1 невідоме, з рідними телефонного зв`язку вона не підтримує. Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 24.05.2024 ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав відносно трьох інших своїх малолітніх дітей.

Посилаючись на викладене, позивач просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_2 , стягнути з відповідачки на утримання ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь державного закладу чи особи, в якої перебуватиме дитина.

У судове засідання представник Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 45).

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 46). Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала.

У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 31.01.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцем реєстрації якої є: АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , 30.01.2024 о 20:00 покинула в КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» дитину жіночої статі, яка поступила до закладу охорони здоров`я 23.01.2024 (а. с. 17).

07.02.2024 до Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району надійшов лист Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради від 06.02.2024, в якому повідомлено про вказану ситуацію. А також зазначено, що мати дитини ОСОБА_1 , з її слів, тимчасово перебувала в м. Кременчук, вказані нею мобільні телефони відключені. Службою у справах дітей Крюківської районної державної адміністрації встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не проживає, вказана адреса є квартирою, яка орендується щодобово. На даний час місце фактичного перебування ОСОБА_1 невідоме (а. с. 15).

Як вбачається з листа Кременчуцького міського центру соціальних служб Кременчуцької міської ради від 02.02.2024 на адресу центру 24.01.2024 надійшло повідомлення від КНМП «Кременчуцький перинатальний центр ІІ рівня» про те, що ОСОБА_1 не перебувала на обліку по вагітності, була необстежена, переїхала до м. Кременчук з Сумської області та мала намір після пологів проживати за адресою своєї реєстрації. Під час спілкування з останньою з`ясовано, що наразі в неї відсутні необхідні речі для новонародженої дитини: дитяче ліжко, візочок, речі і найближчим часом вона планує їх придбати. У ході розмови жінка постійно плуталась у своїх свідченнях, чітко не могла зазначити, де саме вона буде проживати з дитиною. Під час перебування в пологовому будинку ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до ЦНАП у м. Кременчуці для оформлення свідоцтва про народження дитини, куди вона була зареєстрована на 10:00 30.01.2024. Але в зазначений час на прийом ОСОБА_1 не прибула, до пологового будинку не повернулася, на телефонні дзвінки не відповідала (а. с. 16).

13.02.2024 за заявою Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Білопільським відділом ДРАЦС здійснено реєстрацію народження доньки ОСОБА_1 із зазначенням про неї наступних відомостей: прізвище, ім`я по батькові - ОСОБА_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька вказані відповідно до ст. 135 СК України (а. с. 11-13).

Рішеннями Виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району від 13.02.2024 №69 та №70 малолітній ОСОБА_2 надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, погоджено її влаштування до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» (а. с. 14, 18).

Наказом Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району від 13.02.2024 ОСОБА_2 взято на первинний облік служби як таку, яка позбавлена батьківського піклування (а. с. 25).

Як вбачається з інформації Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району від 05.08.2024 під час спілкування з ОСОБА_4 остання повідомила, що її донька ОСОБА_1 в травні 2023 залишила місце свого проживання та поїхала в невідомому напрямку, за весь цей час вона жодного разу не приїжджала, своїх синів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відвідувала та не телефонувала. Про те, що донька ІНФОРМАЦІЯ_2 народила в м. Кременчук дитину та залишила її там у перинатальному центрі, вона дізналася від працівників служби у справах дітей. Впродовж часу, передбаченого законодавством, ОСОБА_1 до служби в справах дітей з питання повернення малолітньої доньки в її родину не звернулася (а. с. 24).

07.03.2024 ОСОБА_2 влаштована до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» на повне державне утримання (а. с. 21).

За час перебування дитини у вказаному закладі мати дівчинки її не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась станом її здоров`я (а. с. 27).

Рішенням Виконавчого комітету Нижньосироватської сільської ради Сумського району від 16.05.2024 №132 над малолітньою ОСОБА_2 встановлено опіку, її опікуном призначено ОСОБА_3 , місце проживання дитини визначено разом з опікуном (а. с. 23).

Як вбачається з листа Відділу «Служба у справах дітей» Нижньосироватської сільської ради Сумського району від 08.07.2024 ОСОБА_1 не зверталася до відділу з питань виховання чи відвідування своєї доньки (а. с. 28).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району від 05.08.2024 зі слів мешканців селища ОСОБА_1 за місцем реєстрації не проживає з травня 2023 року, місце знаходження її на даний час невідоме (а. с. 29).

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 24.05.2024 у справі №573/700/24 ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав відносно трьох її малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 30-33).

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради ОСОБА_1 доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 (а. с. 6-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», №10383/09, §100, від 16.07.2015).

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав: якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164 СК України).

Тлумачення пункту 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» 30.03.2007 №3,позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка не забрала дитину з пологового будинку без поважної причини, протягом всього часу не зверталася до відповідних органів з питання повернення дитини та здійснення над нею батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не проявляє до неї інтересу, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав слід задовольнити.

Що стосується вимоги про стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь дитячого закладу, або опікуна, де буде виховуватися дитина, до досягнення нею повноліття.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 6056 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області (41854, Сумська область, Сумський район, смт. Миколаївка, б-р Свободи, 2) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2009 року) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів задовольнити.

ОСОБА_1 позбавити батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка народилася в м. Кременчук, Полтавської області, про що 13 лютого 2024 року складено відповідний актовий запис №15.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у дохід держави в сумі 6056 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ЦПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідач має право подати протягом 30 днів з дня проголошення заочного рішення заяву про його перегляд до Білопільського районного суду Сумської області.

Суддя -