Справа № 453/1281/24
№ провадження 2/453/522/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И /заочне/
19 вересня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області за порядком спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,-
30.07.2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Вуйцік Ольги Богданівни через систему «Електронний суд» звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 434 514 грн. 48 коп., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3 476 грн. 11 коп. та проведеним експертним автотоварознавчим дослідженням у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 01.08.2024 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі.
Розгляд справи відбувся 19.09.2024 року без учасників справи.
В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.
Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 05.06.2024 року у справі № 453/467/24 відповідача було визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративні стягнення з врахуванням положень ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Вказана постанова не оскаржувалася та набрала законної сили.
Зазначено, що цивільна-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ТДВ СК «Гардіан» на підставі Полісу №АР-3747178. За таких обставин, згідно Акту про врегулювання страхового випадку, загальний розмір страхового відшкодування становить 131 200 грн., з яких 128 000 грн. частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку, та 3 200 грн. франшиза.
09.07.2024 ТДВ СК «Гардіан» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 128 000 грн. за реквізитами, наданими позивачем.
Ринкова вартість автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування ушкоджень отриманих внаслідок ДТП (до ДТП) становила 803 274 грн. 48 коп.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.03.2024 в цінах на дату ДТП становила 2 128 781 грн. 63 коп.
Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.03.2024 в цінах на дату ДТП становила 805 744 грн. 42 коп.
Отже, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу ВМW 330 XI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перевищують його ринкову вартість, що свідчить про те, що ремонт вказаного автомобіля є економічно необгрунтованим (недоцільним). У зв`язку з чим експертом було визначено ринкову вартість автомобіля ВМW 330 XI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.03.2024 року в пошкодженому стані як утилізаційну вартість в розмірі 121 980 грн. 00 коп.
З огляду на викладене, на думку позивача, відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди (681 294,48 грн.), страховою виплатою (128 000,00 грн.) і утилізаційною вартістю (121 980,00 грн.) автомобіля, що становить 413 314,48 грн., а також франшизу в розмірі 3 200 грн., що разом становить 434 514,48 грн., які відповідач відмовляється відшкодувати добровільно, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, відзиву на позовну заяву не подав.
У зв`язку з викладеним судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У відповідності до п.1.3 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що 07.03.2024 року о 19 год. 35 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 19 год. 35 хв. в с. Козьова на а/д Київ-Чоп, М-06 670 км + 142 м, керуючи у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом автомобілем марки "VOLKSWAGEN GOLF", д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не був уважним, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.2.3б, п. 12.1 ПДР України.
Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Сколівського районного суду Львівської області від 05.06.2024 року у справі №453/467/24, яка 18.06.2024 року набрала законної сили.
Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та вчинені вони цією особою.
Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Тому, розглядаючи позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Таким чином, суд вважає, що не підлягає доказуванню винуватість ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 березня 2024 року.
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача під час керування транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ СК «Гардіан» на підставі Полісу №АР-3747178.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.
Згідно акту про врегулювання страхового випадку, гр. ОСОБА_1 (надалі Сторона 1) з однієї сторони, та ТДВ «СК «Гардіан», в особі Генерального директора Берліна В.М., що діє на підставі Статуту (надалі Сторона 2), шляхом взаємних погоджень з метою врегулювання страхового випадку, уклали Акт про врегулювання страхового випадку (надалі Акт) про наступне:
Предметом даного Акту є узгодження розміру страхового відшкодування в порядку, передбаченому п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), за страховим випадком, який мав місце 07 березня 2024 року в с. Козьова із забезпеченим транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі Полісу №АР-3747178 (надалі Поліс), та транспортним засобом марки «BMW 3301» ( НОМЕР_3 ), під керуванням гр. ОСОБА_1 .
Сторони встановили та погодили, що по заявленому страховому випадку Стороною 1, розмір матеріального збитку, завданого Стороні 1, становить 131 200,00 грн.
Розмір страхового відшкодування по заявленому страховому випадку Стороною 1, становить 128 000,00 грн., який розраховується наступним чином: 131 200,00 грн. розмір завданого збитку Стороні 1, відняти франшизу, яка розраховується у порядку встановленому Полісом та становить 3 200 грн., дорівнює 128 000,00 грн.
Як встановлено, 09.07.2024 року ТДВ СК «Гардіан» здійснило позивачу ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 128 000 грн.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.03.2024, в цінах на дату ДТП, становила 2 128 781,63 грн.
Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіціенту фізичного зносу автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.03.2024, в цінах на дату ДТП, становила 805 744, 72 грн.
Ринкова вартість автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 07.03.2024 (в пошкодженому стані) визначена, як утилізаційна вартість, становить 121 980,00 грн.
Розмір матеріального збитку (завданої шкоди) пов`язаної з «фізичним знищенням» автомобіля ВМW 330 ХІ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначену як різниця вартості автомобіля до та після ДТП 07.03.2024 становить 681 294,48 грн.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Так, позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь шкоду в розмірі 434 514, 48 грн., яка з поданих ним розрахунків вираховується як різниця між фактичним розміром шкоди (681 294,48 грн.), страховою виплатою (128 000,00 грн.) і утилізаційною вартістю автомобіля (121 980,00 грн.), а також просить стягнути франшизу в розмірі 3 200,00 грн.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно норм частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
Суд вважає, що стороною позивача доведено в ході розгляду справи причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками, а також підтверджено належними та допустимими доказами матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак суд не погоджується з розрахунком, здійсненим позивачем, та вважає за необхідне зазначити наступне.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди (681 294,48 грн.) і страховою виплатою (128 000 грн.) становить 553 294,48 грн., яка залишається не відшкодованою відповідачем, а не 431 314,48 грн., як зазначає у своєму розрахунку позивач.
В той же час, відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
У постанові КЦС ВС від 15.11.2023 року у справі № 204/5103/21 зазначено наступний правовий висновок:
«Суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок грунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно то суд, з врахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.».
Відповідач своїх заперечень щодо розміру завданого матеріального збитку транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суду не надав.
Таким чином, враховуючи наведене та той факт, що позивач у позовній заяві просить відшкодувати матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 431 314,48 грн., суд дійшов до переконання, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушені, а відтак позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди із винуватця ДТП є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а відповідачем, в свою чергу, не спростовані.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 200 грн. франшизи, то суд зазначає наступне.
Як було встановлено, 09.07.2024 року ТДВ СК «Гардіан» здійснило позивачу ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у розмірі 128 000 грн. без врахування франшизи у розмірі 3 200 грн.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна.
При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентуєтьсяЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У відповідності до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.
Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п.36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
За встановлених обставин, зважаючи на те, що страховиком, у якого відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, було виплачено 128 000,00 грн. суму погодженого страхового відшкодування за виключенням суми франшизи, визначеної в полісі № АР-3747178 у розмірі 3 200,00 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 3 200,00 грн. є обґрунтованою, внаслідок чого підлягає задоволенню.
Окрім того, згідно платіжної інструкції №563237132 від 21.03.2024 року, вартість експертизи - дослідження КТЗ та складання висновку автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW 330i», р.н. НОМЕР_2 , становить 10 000 гривень, які були оплачені позивачем та, відповідно, підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 3 476,11 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 211, 223, 259,2 63-265, 268, 280, 281 ЦПК України, ст. 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 431 314,48 грн., франшизу в розмірі 3 200 грн., судові витрати пов`язані з сплатою судового збору в сумі 3 476 грн. 11 коп. та проведенням експертного автотоварознавчого дослідженням у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги на таке рішення, якщо заяву про перегляд заочного рішення чи апеляційну скаргу не було подано.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається безпосередньо до Сколівського районного суду Львівської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.
Суддя