Справа № 344/311/23
Провадження № 22-ц/4808/325/24
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Пнівчук О.В.

секретаря Гудяк Х.М.,

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , адвоката Повха І.Д., представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Олейняша М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Повха Ігоря Дмитровича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Пастернак І.А. 11 грудня 2023 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року представником ОСОБА_1 адвокатом Повхом Ігорем Дмитровичем подано позов до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 являється єдиним рідним братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала останньому в цілому в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 . ОСОБА_1 являється спадкоємцем другої черги. У визначений строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса Павлінського В.Д. із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим заведено спадкову справу №17/2022.

Ознайомившись із спадковою справою стало відомо, що намір прийняти спадщину проявила також відповідач ОСОБА_2 , яка на підтвердження спадкових прав, заявила про перебування у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 .

З`ясовано, що 04.09.2010 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки не змінювалось, остання залишалась проживати та була зареєстрована в с. Новоселиця Долинського р-ну Івано-Франківської області. Водночас, шлюб носив в собі тільки формальний характер, укладений, можливо, з іншою метою, оскільки сторони не проживали однією сім`єю, не дбали про спільний добробут, як новостворена сім`я. Будь-яких сімейних взаємних прав і обов`язків між ними не було. Відповідач протягом десяти років виїхала з України та перебувала закордоном в Республіці Чехія. При цьому фінансова підтримка не надавалась, спільний бюджет не вівся, спільних дітей не було, що може тільки свідчити про відносини, які не притаманні подружжю.

Довготривале перебування відповідача закордоном, відсутність спільних інтересів, взаємних прав і обов`язків, відсутність фінансової підтримки також свідчить про те, що відповідач не бажала розривати шлюб виключно з однією метою - лише для отримання майнових прав. Протягом останніх п`яти років за братом доглядав виключно позивач. Оскільки позивач і сам уже в похилому віці, такий догляд також здійснювався працівниками служби соціального захисту населення м. Івано-Франківська.

Останні роки свого життя спадкодавець хворів з приводу різного роду набутих захворювань, пересувався на інвалідному візку або за допомогою допоміжних засобів (милиці), у зв`язку з чим часто проходив лікування та потребував сторонньої допомоги та піклування.

Вважає, що всі вищенаведені обставини свідчать про те, що відповідач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, нехтувала своїми подружніми обов`язками, не надавала своєму чоловіку належної допомоги при житті та не приймала участі в похованні чоловіка.

Просив усунути ОСОБА_2 , від права на спадкування за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-4,том.1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.241-244,том.1).

Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Повх І.Д. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин справи.

Вказує, що у матеріалах справи наявні відповідні докази (інформаційна довідка/відповідь територіального центру соціального обслуговування від 12.01.2023 року; заяви про взяття на обслуговування від 15.04.2013 року та 25.12.2013 року; наказ про взяття на обслуговування від 13.06.2013 року та 25.12.2013 року), з яких слідує, що спадкодавець ОСОБА_3 отримував соціальні послуги в територіальному центрі у період з 13.06.2013р. по день смерті. Така допомога здійснювалась вдома, відповідно до замовлень, зокрема полягала в доставці продуктів харчування та медикаментів, приготування їжі, оплати комунальних послуг, прибирання помешкання. Окрім того, надавалась допомога одягом, продуктами харчування, ремонтом взуття, тощо.

Свідок ОСОБА_5 в суді підтвердила обставини допомоги ОСОБА_3 на дому, як працівник соціального обслуговування та вказала, що здійснювала допомогу з 2013 року по день його смерті. Зауважила, що ОСОБА_3 потребував допомоги, оскільки пересувався важко, мав проблеми з ногами та зором. Сторонніх людей, дружини чи інших, окрім брата (позивача) вона в квартирі не бачила. Заява до ДСП написана особисто ОСОБА_3 .

Вказує, що ОСОБА_3 часто проходив лікування, потребував сторонньої допомоги та піклування, що підтверджується показами свідків ( ОСОБА_6 (сімейний лікар), ОСОБА_7 (син позивача) та наявними у справі доказами. Відповідач не здійснювала догляд в той час як ОСОБА_3 хворів, не надавала фінансову допомогу для придбання ліків, не допомогла у похованні ОСОБА_3 та проведенні ритуальних послуг.

Всі наведені дані свідчать про те, що відповідач, будучи у зареєстрованому шлюбі, нехтувала своїми обов`язками належної допомоги спадкодавцю, як чоловіку при житті, не приймала участі в похованні. Зрештою, майно (квартира) померлого належало йому в цілому, оскільки набуте в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка являлась матір`ю спадкодавця і позивача, а тому висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи та є підставою для скасування рішення суду.

Доводи відповідачки про неможливість приїздити до України у зв`язку з періодичністю її захворювання на COVID-19 не підтверджені належними доказами, тому є безпідставними та не можуть братись судом до уваги.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити (а.с.1-3,том.2)

Представник ОСОБА_2 адвокат Олейняш М.І. подав відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які медичні документи, які б свідчили про безпорадний стан ОСОБА_3 і про необхідність надання йому стороннього догляду, піклування або опіки.

ОСОБА_2 перебуває на утриманні у своєї дочки в Чехії (через стан здоров`я). У зв`язку з хворобою легень і оголошеним карантином не змогла приїхати у 2020 2021 році в Україну та, відповідно, і до ОСОБА_3 . Необхідно врахувати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то виникає питання чи мала вона матеріальну можливість надавати допомогу чоловіку.

Не підтверджено одночасне існування таких обставин, як перебування спадкодавця ОСОБА_3 у безпорадному стані, умисне винне ухилення спадкоємиці ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцеві та існування потреби спадкодавця саме у допомозі спадкоємиці. Відсутність зазначених обставин у сукупності не дає підстав для усунення відповідачки від спадкування за законом.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.31-38,том.2)

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , адвоката Повха І.Д., представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Олейняша М.І., суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її необґрунтвоаною, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 62 роки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13,том.1).

Відділом реєстрації актів про шлюб Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 04.10.2010 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.189,том.1).

Відповідно до наказу №66в від 13.06.2013 року ОСОБА_3 взято на обслуговування відділення соціальної допомоги вдома з 13.06.2013 року. Підстава: заява ОСОБА_3 (а.с.51,52,том.1).

Згідно наказу №141-в від 27.12.2013 року ОСОБА_3 був взятий на обслуговування відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги з 27.12.2013 року (а.с.53,54,том.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, внаслідок чого відкрилась спадщина на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 .

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 17/2022, 31 січня 2022 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся брат померлого ОСОБА_1 і дружина померлого ОСОБА_2 , (а.с.106-123,том.1).

Судом першої інстанції допитувались свідки по справі ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які надали показання щодо стану здоров`я спадкодавця та участі дружини у наданні/ненаданні допомоги спадкодавцю.

У матеріалах справи наявна копія медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3 , відповідно до якої проводилось останньому обстеження та лікування. Проте, відсутні докази на підтвердження перебування спадкодавця ОСОБА_3 у безпорадному стані, а саме медичної документації про стан його здоров`я та висновків лікарів стосовно необхідності надання стороннього догляду за хворим.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №1779 від 13.09.2023 року ОСОБА_2 перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян і з 21 липня 2019 року отримує пенсію за віком (а.с.43,том.2).

Згідно інформації Івано-Франківської державної податкової інспекції від 14.09.2023 року дохід, нарахований станом на 14 вересня 2023 року у ОСОБА_2 за І і ІІ квартали 2023 року відсутній (а.с.44,том.2).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1224, 1258, 1276 ЦК України, дійшов висновку про недоведеність факту перебування спадкодавця в безпорадному стані, а також тих обставин, що спадкодавець чи позивач, за його життя, зверталися до відповідачки з проханням про допомогу, догляд та утримання, від надання якої відповідачка ухилялась, а також відсутність одночасної сукупності всіх обставин, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року в справі № 206/68/15-ц (провадження № 61-2254св18); у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2018 року в справі № 441/509/16 (провадження № 61-27049св18).

За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина п`ята статті 1224 ЦК України).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій (постанови Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18); від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

При цьому має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування (постанови Верховного Суду від 04.03.2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18); у справі №489/2055/19-ц, провадження № 61-7916св23 від 28.02.2024 року).

Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

Слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вирішуючи спір, суд повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено того, що відповідачка свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю у зв`язку із його станом здоров`я, а також, що спадкодавець потребував допомоги саме ОСОБА_2 , що могло бути підставою для усунення від права на спадкування».

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду17 липня 2019 року у справі 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св18).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої статті 81 ЦПК України).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_3 в останні роки свого життя хворів, пересувався на інвалідному візку, часто проходив лікування та потребував сторонньої допомоги та піклування. Відповідачка знала про такий стан, проте не надавала жодної допомоги і матеріально його не забезпечувала.

Однак позивачем не надано суду жодного належного і допустимого доказу, в порушення положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що спадкодавець перебував в безпорадному стані, потребував стороннього догляду і готовий був прийняти такий догляд від відповідачки, а відповідачка могла надавати такий догляд, але свідомо і умисно ухилялася.

Судом вірно не прийнято до уваги показання свідків, оскільки вони не дають підстав для визначення безпорадного стану спадкодавця і необхідності стороннього догляду без належним чином оформленого лікарського висновку.

Встановивши відсутність сукупності усіх умов, передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України для усунення відповідачки від права на спадкування за законом, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову, рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права і правильно застосовані норми матеріального права, тому його слід залишити без змін.

На підстав викладеного, керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Повха Ігоря Дмитровича залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

О.В. Пнівчук

Повний текст складено 02 травня 2024 року.