Справа № 462/8929/24
УХВАЛА

26 листопада 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного суддя Залізничного районного суду міста Львова Гедз Б.М., розглянувши заяву Львівської міської ради про забезпечення позову до пред`явлення цивільного позову Львівської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До пред`явлення до суду цивільного позову представник Львівської міської ради

Гриниха Х.А. 25.11.2024 звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про забезпечення позову Львівської міської ради до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації та зобовязання звільнити земельну ділянку шляхом знесення будівлі літ «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

У поданій заяві про забезпечення позову представник Львівської міської ради просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення сторонам, а аткож іншим органам та субєктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастпольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення реєстраційних дій щодо будівлі літ «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обгрунтування заяви зазначає, що на даний час у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна інформація про державну реєстрацію права власності на будівлю, загальною площею 40,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 01 за ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 837 від 10.05.2014. Вказаний обєкт знаходиться на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності та станом на час звернення до суду не була передана у користування третім особам. Відповідно до інформації наданої управління державного контролю за використанням та охороною земел департаменту містобудування Львівської міської ради щодо земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 0,0047 га відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про її надання у користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки. Згідно інформації наданої управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради від 08.06.2023 не надавались вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва) для об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 01). Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю листом від 05.06.2023 повідомлено, що згідно з даними Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відсутні будь-які дозвільні документи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто дозвіл на об`єкт будівництва, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 не видавався, однак зареєстровано право власності на такий за літ «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м. Право власності на зазначений вище об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 27.05.2016 за ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 837 від 10.05.2014, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебуваючи у зареєстрвоаному шлюбі, набули у спільну сумісну власність подружжя нежитлові приміщення літ «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за Договором купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Думою Г.М. 01 квітня 2014 року в реєстрі № 662.

Представник звертає увагу на те, що 11.04.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі- продажу нежитлового приміщення під літ «Б-1» по АДРЕСА_1 , загальною площею 40,1 кв.м.

А вже 10.05.2014 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування частки у праві спільної сумісної власності подружжя на нежитлові приміщення без виділу цієї частки. Згідно із вказаним договором, ОСОБА_1 стало одноосібним власником нежитлового приміщення підліт «Б-1» на

АДРЕСА_1 , загальною площею 40,1 кв.м.

В свою чергу, первинно, право власності на об`єкт по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) було зареєстровано 03.03.2014 за ОСОБА_3 на підставі ухвали Сихівського районного суду міста Львова від 29.01.2014 у справі № 464/12916/13-ц.

На підставі вказаної ухвали Сихівського районного суду міста Львова від 29.01.2014 року у справі №464/12916/13-ц державним реєстратором Львівського міського управління юстиції 03.03.2014р. ОСОБА_4 було здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщення під літ. «Б-1» загальною площею 40,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 01).

Ухвалою Сихівського районного суду міста Львова від 29.01.2014 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , відповідно до умов якої, зокрема визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові приміщення під літ. «Б-1» загальною площею 40,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, вказана ухвала суду не містить жодного підтвердження про законні підстави набуття права власності ОСОБА_1 на будівлю літ. «Б-1» загальною площею 40.1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації наданої Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»: згідно з архівними даними, станом на 29.12.2012 року інформація про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня (лист від 30.08.2023 року № 3238). Із вказаного можна прийти до висновку, що у березні 2014 року проводилась державна реєстрація виникнення права власності на будівлю літ. «Б-1» загальною площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Тобто, приймаючи ухвалу від 29.01.2014 у справі № 464/12916/13-ц Сихівський районний суд м. Львова був позбавлений можливості перевірити та встановити законність перебування спірного об`єкта (саме як об`єкта нерухомості, як зазначено в оскаржуваній ухвалі суду) у власності ОСОБА_1 . За апеляційною скаргою Львівської міської ради постановою Львівського апеляційного суду від 21.10.2024 ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29.01.2014 скасовано і направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, відтак станом на даний час підставу для первинної реєстрації права власності на об`єкт на АДРЕСА_1 , загальною площею 40,1 кв.м. скасовано. Поруч з цим, встановлено також, що об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 є тимчасовою спорудою, спорудженою без погоджувальних документів, а земельна ділянка, на якій таку споруджено використовується ОСОБА_1 без відповідних документів та дозволу на користування (оренду) земельної ділянки.

Оскільки в результаті укладених правочинів щодо спірного майна на АДРЕСА_1 Львівська міська рада позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на АДРЕСА_1 , на якій розміщено такий об`єкт, а також з огляду на те, що Львівська міська рада має реальні підстави вважати, що відповідач може розпорядитись спірним майном та відчужити його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення, зважаючи, що відбулась уже неодноразова перереєстрація об`єкта із внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, уповноважений представник Львівської міської ради просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи за заявою щодо вимог, заявлених у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом, зокрема, заборони вчиняти певні дії.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Учасники справи в цивільному процесі, при використанні механізму забезпечення позову повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Як встановлено судом між сторонами існує спір, позивач заперечує як право власності відповідача на нерухоме майно, так і підстави його реєстрації, оскільки зазначає, що жодних підстав для виникнення права власності на об`єкт, який є тимчасовою спорудою на земельній ділянці, власником якої є Львівська міська рада не було.

Так, згідно із даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на даний час ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень літ «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, на підставі договору дарування частки у праві спільної сумісної власності подружжя на нежитлові приміщення без виділу цієї частки, серія № 837 від 10.05.2014.

При цьому, встановлено, що ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року у справі № 464/12916/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики було визнано мирову угоду, укладену між сторонами по справі, відповідно до умов якої серед іншого погоджено, що відповідач ОСОБА_1 здійснить погашення заборгованості перед позивачем ОСОБА_3 за рахунок належного їй майна нежитлових приміщень під літ. «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі даного майна у власність позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до Договору купівлі-продажу від 11.04.2014, укладеного між ОСОБА_3 з одної сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони, останній придбав у власність нежитлові приміщень під літ. «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року у справі

№ 464/12916/13-ц ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 29 січня 2014 року скасовано та направлено справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до листа ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»

№ 2901 від 31.07.2023 вбачається, що станом на 29.12.2012 інформація про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна під літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Згідно відповіді Управління земельних ресурсів № 4-2403-10134 від 28.07.2023 21.12.2017 Львівською міською радою ухвалою № 2872 відмовлено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 для обслуговування будівлі магазину.

Відповідно до відповіді Управління архітектури та урбаністики від 08.06.2023 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 не надавались.

Управлінням державного контролю за використанням та охороною земель листом від 26.10.2023 повідомлено, що гр. ОСОБА_1 фактично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0047 га для обслуговування торгового павільйону на

АДРЕСА_1 , однак станом на дату проведення обстеження земельної ділянки відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про її надання у користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки, про що було складено акт.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 15.09.2020 № 753/22860/17 (14-88цс20) умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відтак, із врахуванням встановлення судом дійсної наявності між сторонами спору, беручи до уваги при цьому також характер правовідносин, що виникли між сторонами та подані докази, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи невиконання можливого рішення суду, оскільки у заяві та доданих до неї документах наявний зв`язок між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, а тому в забезпечення позову до вирішення судового спору слід заборонити вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, оскільки такий вид забезпечення позову буде розумним, співмірним та відповідатиме обставинам справи, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Заяву Львівської міської ради про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову до суду - задоволити.

Заборонити вчинення сторонам, а також іншим органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам як суб`єктам державної реєстрації прав; територіальним органам Міністерства юстиції України), вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо будівлі літ «Б-1», загальною площею 40,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Стягувач: Львівська міська рада, , місцезнаходження: м. Львів,

пл. Ринок, 1.

Боржник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає:

АДРЕСА_2 .

Копію ухвали направити учасникам справи для відома.

Ухвала підлягає до негайного виконання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Копію ухвали направити Залізничному відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) для виконання.

Відповідно до ч.4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення до виконання ухвали відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» три роки з наступного дня після її прийняття.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, відповідно до ст. 158 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/8929/24.

Суддя Б.М. Гедз