Справа № 212/6928/24
У Х В А Л А

27 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вовка М.В. про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Лариса Вячеславівна про визнання права власності в порядку спадкування.

21 листопада 2024 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник позивача просить накласти арешт на рухоме майно, яке є об`єктом спадкування, а саме на транспортні засоби: легковий автомобіль Renault Modus, 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 ; ватажний автомобіль КАМАЗ 53212, 1986 року випуску, VIN НОМЕР_3 , об`єм двигуна 10850 м3, номерний знак НОМЕР_4 ; легковий автомобіль Volkswagen Tiguan, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 м3, VIN- НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ; легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2016 року випуску, VIN- НОМЕР_7 , ОБ`ЄМ ДВИГУНА 4461 м3, номерний знак НОМЕР_8 .

В обґрунтування заяви зазначено, що у провадженні суду перебуває цивільна справа щодо визнання права на спадкове рухоме та нерухоме майно. При зверненні позивача до нотаріуса отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність у неї оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця, які знаходяться у інших спадкоємців. Транспортні засоби, перелічені у прохальній частині заяви, є об`єктами спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , і оскільки правовстановлюючі документи та самі транспортні засоби перебувають у відповідача ОСОБА_2 , є реальний ризик відчуження майна через Біржовий договір купівлі-продажу. Крім того, відповідач ОСОБА_2 у період часу з лютого 2022 року по 2024 рік неодноразово виїжджала за кордон на транспортних засобах, які є об`єктами спадкування. Тому, з метою забезпечення позову і захисту інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконані такого рішення, просить накласти арешт на вказані транспортні засоби.

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи в межах необхідних для її вирішення, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з таких підстав.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та третьої особи, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Диспозиція статей 149-153 ЦПК України, яка дозволяє суду забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, носить оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки накладення арешту на майно, про який просить заявник, може обмежити відповідача користуватися майном на власний розсуд, що однозначно завдасть шкоди його правам та інтересам у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

При цьому суд враховує і суть заявлених позовних вимог, зокрема позивач заявляє про визнання за нею права власності на 1/6 частки спадкового майна, у тому числі на вказані у заяві про забезпечення позову транспортні засоби, окрім легкового автомобіля Renault Modus, а також враховує постанову приватного нотаріуса Лігута Л.В. від 28.09.2023, якою відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, які перебувають у інших спадкоємців, зокрема ОСОБА_2 .

Таким чином, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, суд вважає, що у даному випадку їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження цього майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження та розпорядження без позбавлення відповідача права користування ним.

Крім того, суд вважає необхідним відмовити у арешті легкового автомобіля Renault Modus, який не входить до предмету спору і позивач не заявляла вимог щодо цього транспортного засобу.

Одночасно суд звертає увагу відповідача на те, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, який може бути скасований у разі представлення суду доказів щодо необґрунтованості позовних вимог та відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заявупредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Вовка М.В. про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт з забороною відчуження та розпорядження (без обмеження/ позбавлення права користування) на транспортні засоби:

ватажний автомобіль КАМАЗ 53212, 1986 року випуску, VIN НОМЕР_3 , об`єм двигуна 10850 м3, номерний знак НОМЕР_4 ;

легковий автомобіль Volkswagen Tiguan, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1984 м3, VIN- НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ;

легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2016 року випуску, VIN- НОМЕР_7 , ОБ`ЄМ ДВИГУНА 4461 м3, номерний знак НОМЕР_8 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали направити до Територіального сервісного центру № 1248 РСЦ ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (50065, м. Кривий Ріг, вул. Стрєльникова, 15) та Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (50096, м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманиць, буд. 37в) для виконання, сторонам - для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана без її проголошення 27 листопада 2024 року.

Суддя О. В. Колочко