ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3996/24 Справа № 179/1479/22 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т.А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року по справі за позовом керівника Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа - головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування державної реєстрації речового права та витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року керівник Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про скасування державної реєстрації речового права та витребування земельної ділянки.

В обґрунтування позову посилався на те, що 30 листопада 2020 року державним реєстратором Магдалинівської районної державної адміністрації Горобець О.П. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, що розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Зазначену реєстрацію здійснено на підставі рішення 6 сесії VII скликання Чернеччинської сільської ради № 538-6/VII від 14 липня 2020 року. Проте, відповідно до інформації Чернеччинської сільської ради № 512/01-13 від 02 серпня 2022 року питання про затвердження документації з землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства та передачу їх у приватну власність ОСОБА_1 на сесіях Чернеччинської сільської ради не розглядалося, відповідні рішення не приймалися. За фактом зловживання головою Чернеччинської сільської ради службовим становищем, яке спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та державним інтересам, а також за фактом складання, видачі нею завідомо неправдивого офіційного документа - рішення 6 сесії VII скликання Чернеччинської сільської ради № 538-6/VII від 14 липня 2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.ч. 1,2 ст. 366 КК України. Оскільки рішення Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не виносилось, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області не розроблявся та не затверджувався, реєстрацію права власності на земельну ділянку проведено незаконно, просить суд ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, проведену за ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора Магдалинівської районної державної адміністрації Горобець О.П. № 55459597 від 02 грудня 2020 року (номер запису про право 39480340); витребувати із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, яка розташовується на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на користь держави в особі Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Чернеччинської сільської ради.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року позов задоволено. Скасовано державну реєстрацію права власності земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, проведену за ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора Магдалинівської районної державної адміністрації Горобець О.П. № 55459597 від 02 грудня 2020 року (номер запису про право 39480340). Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, яка розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області на користь Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Чернеччинської сільської ради. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 4 962 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини по даній справі. Вказує, що прокурор сам спростував свої твердження, надавши разом із позовом копію рішення Чернеччинської сільської ради № 538-6/VII від 14 липня 2020 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення у її власність земельної ділянки. Факт підробки вказаного рішення є недоведеним. Прокурор не мав повноважень на звернення із вказаним позовом.

23 квітня 2024 року керівник Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що позов є доведеним, в той час коли доводи апеляційної скарги спростовуються обставинами та матеріалами даної справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 30 листопада 2020 року державним реєстратором Магдалинівської районної державної адміністрації Горобець О.П. за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, що розташована на території Чернеччинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Реєстрацію права власності земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :01:003:0006, за ОСОБА_1 здійснено на підставі рішення 6 сесії VII скликання Чернеччинської сільської ради № 538-6/VII від 14 липня 2020 року.

Відповідно до інформації Чернеччинської сільської ради № 512/01-13 від 02 серпня 2022 року, питання про затвердження документації з землеустрою щодо відведення земельних ділянок для особистого селянського господарства та передачу їх у приватну власність ОСОБА_1 на сесіях Чернеччинської сільської ради не розглядалося, відповідні рішення не приймалися.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення 6 сесії VII скликання Чернеччинської сільської ради Новомосковськом району Дніпропетровської області № 538-6/VII від 14 липня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » не приймалося, право власності Чернеччинської сільської ради Новомосковськом району Дніпропетровської області на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0006, площею 2 га, припинено за відсутності волі власника органу місцевого самоврядування, а реєстрацію права власності щодо неї за ОСОБА_1 здійснено незаконно. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки земельною ділянкою неправомірно володіє відповідач ОСОБА_1 , власник - Чернеччинська сільська рада Новомосковськом району Дніпропетровської області має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок регулюється статтями 118, 186-1 ЗК України.

Підставою для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) після 01 січня 2019 року є рішення територіальної громади (в особі відповідної сільської, селищної, міської ради).

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 530/467/19 (провадження № 61-5377св21), від 06 червня 2023 року у справі № 371/153/22 (провадження № 61-4024св23).

Право власності та користування на землю набувається та реалізується в порядку та на підставах, визначених ст.ст.13,14 Конституцією України, ст.78,92,93,102-1,116,122,123 ЗК України, а також іншими законами, що видаються відповідно до них (Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України).

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 4 ст.122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, означених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з п.п. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком, державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення відповідного органу щодо передачі у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки не приймалося.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності забувається на підставах, не заборонених законом.

Набуття права власності на земельну ділянку без визначеної законом (частиною першою статті 116 ЗК України) підстави є неправомірним.

З урахуванням наведеного, у ОСОБА_1 не виникло прав власності або користування спірною земельною ділянкою.

Судом першої інстанції встановлена відсутність внутрішньої волі розпорядника спірної земельної ділянки на передачу її у власність ОСОБА_1 , що не спростовано доводами апеляційної скарги.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В зв`язку з викладеним, у відповідності до приписів ст. 152 Земельного кодексу України, 387 ЦК України, земельна ділянка правильно витребувана у відповідачки ОСОБА_1 на користь держави, в зв`язку з чим, позовні вимоги прокурора в цій частині обґрунтовані та правомірно задоволені.

Доводи апеляційної скарги щодо законності державної реєстрації її права власності на спірну земельну ділянку не ґрунтуються на нормах закону, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги про наявність рішення 6 сесії VII скликання Чернеччинської сільської ради Новомосковськом району Дніпропетровської області № 538-6/VII від 14 липня 2020 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » а отже безпідставність позовних вимог за встановлених у даній справі обставин відхиляється колегією суддів з вище наведених підстав. Так матеріалами справи доведено, що відповідне рішення не приймалося.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що прокурор не мав повноважень на звернення із вказаним позовом відхиляються колегією суддів, оскільки позов правомірно пред`явлено прокурором в інтересах держави відповідно до положень статті 131-1 Конституції України, частини четвертої статті 56 ЦПК України, частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Законність представництва прокурором інтересів держави обґрунтована в позові та є законною, що також підтверджується правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності при передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 квітня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров