Провадження № 2/127/4485/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретарі Шмигори О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 . Спадкодавиця за життя являлася власником 37/50 часток житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої також входить право спільної сумісної власності на:

- земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:029:0005, що належала померлій та відповідачу на праві спільної сумісної власності, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЯБ №957577, виданий на ім`я ОСОБА_3 . Вінницькою міською радою та Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 30.03.2007 року, на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 року за №634 та рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №775, згідно з рішенням Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №775, 22 сесії 24 скликання співвласників земельної ділянки зазначено: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

-земельну ділянку площею 0,0846 гектарів, цільове призначення: для ведення садівництва; за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:029:0006, що належала померлій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ЯБ №957579, виданий на імя ОСОБА_3 , Вінницькою міською радою та Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 30.03.2007 року, на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 року за №634 та рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №775, згідно з рішенням Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №775, 22 сесії 24 скликання співвласників земельної ділянки зазначено: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

У зв`язку з відсутністю визначених розмірів часток кожного з співвласника у праві власності на земельні ділянки, позивач позбавлений можливості в оформленні спадкових прав після смерті дружини, тому змушений був звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачам на подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18.10.2024 року витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . А також зобов`язано Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» надати суду для дослідження в судовому засіданні інвентаризаційну справу на житловий з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

01.11.2024 року до суду надійшли матеріали інвентаризаційної справи, а 15.11.2024 року - копія спадкової справи №20/2024, заведеної до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов ОСОБА_1 підтримує повністю та просить його задовольнити. Докази на підтвердження позовних вимог було подано разом з позовною заявою. Судові витрати позивач залишає за собою та не просить стягувати їх з відповідача. Також просила справу розглядати у їх відсутність, без технічної фіксації.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій повідомила, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом визнає і не заперечує проти його задоволення. Також просила справу розглядати у її відсутність, без технічної фіксації.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб (не відповідачів), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, спадкової справи №20/2024, інвентаризаційної справи №1706 на житловий будинок, враховуючи зміст заяв учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстави для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду відсутні, позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно.

Матеріалами справи встановлено, що 10.01.1984 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у міському відділі ЗАГС м. Вінниці, про що зроблено відповідний актовий запис №50 (а.с. 10). Після укладення шлюбу дружина прізвище не змінювала.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 09.09.2002 року за р. №2188, ОСОБА_3 є власником 37/50 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с. 13). Вказаний факт також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи (а.с. 37).

Відповідно до технічного паспорту на будинок АДРЕСА_2 , виготовленого 09.12.1998 року, зі внесеними змінами 13.09.2002 року, відповідач ОСОБА_2 має ідеальну частку 13/50, а ОСОБА_3 37/50 (а.с. 14-18).

Згодом, зі змісту витягу з рішення Вінницької міської ради №775 від 21.06.2004 року на 22 сесії 24 скликання вирішено в зв`язку з допущеною помилкою, пункт 40 рішення міської ради від 31.03.2004 року №634 викладено в новій редакції: «Передати безоплатно в спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 , земельну ділянку загальною площею 1846 кв.м., із них 1000 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в тому числі 65 кв.м., що знаходиться в межах «червоних ліній» (без права забудови), 846 кв.м. для ведення садівництва на підставі договору оренди від 26.01.2004 року» (а.с. 19).

Судом встановлено, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку:

- серії ЯБ №957577, виданого 30.03.2007 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 року №634, рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №775, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0005 (а.с. 21). Іншим співвласником спільної сумісної власності цієї земельної ділянки є ОСОБА_2

- серії ЯБ №957579, виданого 30.03.2007 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 року №634, рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року №775, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0846 га, для ведення садівництва, яка розташована у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:029:0006 (а.с. 20). Іншим співвласником спільної сумісної власності цієї земельної ділянки є ОСОБА_2 .

Також ці факти підтверджуються Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 22-27, 28-35). Отже, вказані вище земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_2 , однак розмір частки у спільній сумісній власності не визначений.

Відповідно до рішення міської ради від 30.09.2022 року №1231 «Про перейменування вулиць, провулків, проїздів, тупиків, площ у АДРЕСА_3 (а.с. 36, 37).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Рудик Л.В. від 14.09.2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки кадастровий номер :03:029:0006 та :03:029:0005, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті його дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із тим, що частка померлої у праві власності на майно не визначена, що має вирішуватись в суді (а.с. 40).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 20/2024, 10.05.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Рудик Л.В. із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_3 (а.с. 76). Разом з тим, її син ОСОБА_4 в цей же день звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті матері ОСОБА_3 (а.с. 75-81).

У зв`язку з тим, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельні ділянки не визначені, співвласником земельної ділянки була особа, яка померла ОСОБА_3 , позивач ОСОБА_1 не має можливості в позасудовий спосіб за погодженням із іншими співвласниками визначити розмір своєї частки, та не має змоги належним чином розпоряджатись належним йому майном, тому виникла необхідність звернутись до суду для визначення розміру цієї частки, відповідно до розміру частки в праві власності на житловий будинок.

Як встановлено судом із зазначених державних актів на право власності на земельну ділянку, спірні земельні ділянки, розташовані в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , однак розмір частки співвласників у спільній сумісній власності не визначений.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів (за первісним та зустрічними позовами) шляхом визначення часток спадкодавців, які належали їм на день смерті (тобто на момент, коли їх правоздатність не припинилась) у праві спільної сумісної власності на спірні земельні ділянки з метою реалізації прав позивачів на спадкування.

Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, врегульовані нормами спадкового права, а також нормами ЦК України щодо власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Також законом встановлено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди (ч. 4 ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість, про що також звернув увагу Верховний Суд у своїй постанові від 12.09.2018 року у справі №127/50/16-ц (провадження №61-5958зпв18).

Судом в ході розгляду справи встановлено, що частки співвласників у спільній сумісній власності на земельні ділянки не визначені, співвласником земельних ділянок є померла особа ОСОБА_3 та відповідач, а позивач як спадкоємець не може у позасудовий спосіб за погодженням із іншими співвласниками визначити розмір своєї частки, та не має змоги належним чином розпоряджатись належним йому майном, оскільки їх розмір частки не визначенний, відповідно до розміру частки в праві власності на житловий будинок.

Суд зазначає, що будь-яких домовленостей між співвласниками житлової будівлі щодо іншого розміру часток (крім як право на земельну ділянку пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди) у праві спільної сумісної власності судом не встановлено (суду з цього приводу не надано жодних доказів).

При цьому суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 16, 317, 355, 357, 368, 370, 372, 1216, 1220, 1223, 1225, 1226, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 12-13, 81, 200, 206, 211, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Визначити, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:029:0005, складає: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 37/50 частки, розмір частки ОСОБА_2 , складає 13/50 частки; розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0846 гектарів, цільове призначення: для ведення садівництва; адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:029:0006, складає: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2 частка, розмір частки ОСОБА_2 , складає 1/2 частка.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 дружини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на :

37/50 часток на земельну ділянку площею 0,1000 гектарів, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:029:0005;

1/2 частку на земельну ділянку площею 0,0846 гектарів, цільове призначення: для ведення садівництва; адреса: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:029:0006,

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП не відомий.

Повний текст рішення суду складено 25.11.2024 року.

Суддя: