Справа № 157/2253/23 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/839/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом розірвання кредитного договору та вчинення дій, пов`язаних із договором, за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила:

- розірвати кредитний договір SAMDNWFC7 від 30 січня 2020 року, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та нею, закрити кредитну картку (картковий рахунок) « НОМЕР_1 », припинити нарахування відсотків за кредитом по цій картці, скасувати всі нараховані платежі, відсотки та заборгованість по них, які були нараховані з 29 червня 2023 року та будуть нараховані по день закриття картки;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь 2013 грн 10 коп понесених витрат на погашення заборгованості, яка виникла по кредитному картковому рахунку, а також витрати, які будуть нею понесені шляхом автоматичного списання грошей для погашення простроченої заборгованості по кредитній картці « НОМЕР_1 » у період з 28 листопада 2023 року по день закриття кредитної картки;

- стягнути із відповідача судові витрати.

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 червня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову та закрито провадження у справі.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу в частині стягнення витрат на правничу допомогу і заяву ОСОБА_2 про стягнення цих витрат залишити без задоволення та/або без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу позивачка не подавала.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлена про день та годину розгляду справи, позивачка у судове засідання не з`явилася і її неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду в оскаржуваній частині залишити без змін з таких підстав.

Ухвала суду в частині закриття провадження у справі сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі за наявності для цього підстав, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з матеріалами справи позивачка з цим позовом звернулася до суду 07.12.2023, у якому просила:

- розірвати кредитний договір SAMDNWFC7 від 30 січня 2020 року, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та нею, закрити кредитну картку (картковий рахунок) « НОМЕР_1 », припинити нарахування відсотків за кредитом по цій картці, скасувати всі нараховані платежі, відсотки та заборгованість по них, які були нараховані з 29 червня 2023 року та будуть нараховані по день закриття картки;

- стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь 2013 грн 10 коп понесених витрат на погашення заборгованості, яка виникла по кредитному картковому рахунку, а також витрати, які будуть нею понесені шляхом автоматичного списання грошей для погашення простроченої заборгованості по кредитній картці « НОМЕР_1 » у період з 28 листопада 2023 року по день закриття кредитної картки;

- стягнути із відповідача судові витрати (а.с.1-4).

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року відкрито провадження за поданою позовною заявою і призначено підготовче судове засідання на 10:00 11 січня 2024 року, про що повідомлено сторін (а.с.22-24).

07 лютого 2024 року позивачка подала суду заяву про відмову від позову, оскільки відповідач задовольнив її вимоги у добровільному порядку 09.01.2024 та 11.01.2024, про що додала до заяви відповідні виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 та просила стягнути з відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.45-48).

Таким чином, позивачка відмовилася від позовних вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що понесені нею витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність вини відповідача, оскільки у відповіді позивачці банк зазначив про те, що на вирішення її заяви відводиться 120 днів, які станом на 07.12.2023 не пройшли, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відхиляються апеляційним судом, оскільки не ґрунтуються на нормах законодавства.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено термін розгляду звернень громадян не більше одного місяця від дня їх надходження, а загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Якими нормами законодавства передбачено розгляд заяви протягом 120 днів представник відповідача не змогла назвати і в суді апеляційної інстанції. Такий нормативно-правовий акт не зазначено і у відповіді відповідача від 02.11.2023 на звернення позивачки від 06.10.2023 (а.с.9-11).

Оскільки позивачка звернулася до банку 06.10.2023, то максимальний термін вирішення звернення закінчився 20.11.2023 року, а з позовом вона звернулася 07.12.2023, понісши витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував заперечення банку щодо заявленого до стягнення розміру витрат відхиляються апеляційним судом, оскільки судом таке заперечення враховано і наведено обґрунтування для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат.

Судом досліджено надані стороною позивачки договір, акт приймання-передачі наданих послуг, який містить їх перелік, час та розмір кожної послуги, а також фіскальний чек про оплату (а.с.49-51), надано оцінку цим доказам, ураховано співмірність суми витрат зі складністю справи; їх реальність і розумність та зроблено вірний висновок про необхідність зменшення розміру заявлених витрат до 5 000 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування ухвали в оскаржуваній частині, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 червня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді