КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/44333/23-ц

09 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучера Віталія Миколайовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Литвинової І.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» (далі - ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ») про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 13 листопада 2020 року між ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідалністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», та ОСОБА_1 (майбутній покупець) укладено попердній договір, за умовами якого сторони домовились укласти основний договір (договір купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

В пунктах 1.1.5., 3.3., 3.4. попереднього договору сторони домовились, що орієнтовний термін планового завершення будівельних робіт - ІІІ квартал 2023 року. Забезпечувальний авансовий платіж (попередня оплата вартості квартири) у розмірі 2 016 314,74 грн (еквівалент 71 599,54 доларів США) сплачується згідно з графіком платежів (35 платежів щомісячно з 13 листопада 2020 року до 18 жовтня 2023 року).

Пунктом 6.4. попереднього договору встановлено, що у разі порушення майбутнім покупцем строків оплати, передбачених даним договором, майбутній продавець має право збільшити розмір забезпечувального авансового платежу (попереднтої оплати вартості квартири) на суму, еквівалентну розміру подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Зазначала, що з 17 листопада 2020 року по 08 лютого 2022 року всі платежі проводилися нею у строки, визначені графіком платежів (п. 3.4. Попереднього договору). Відповідно до квитанцій про оплату за квартиру: від 17.11.2020, 11.01.2021, 09.02.2020, 09.03.2021, 08.04.2021, 11.05.2021, 07.06.2021, 05.07.2021, 18.2021, 10.09.2021, 06.10.2021, 05.11.2021, 06.12.2021, 10.01.2022, 08.02.2022 загальна сума внесених позивачем платежів складала 1 272 418,12 грн.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією РФ проти України в Україні оголошено воєнний стан.Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України.

03 березня 2022 року вона через застосунок "Viber" звернулась до менеджера відділу продажу ОСОБА_2 з питанням щодо строків відтермінування платежів за попереднім договором та отримала відповідь про те, що у зв`язку з воєнним станом платежі і будівництво призупинені.

Про те, що на період воєнного стану призупинені платежі, а також скасовані всі штрафи і пені було розміщено повідомлення від 28 березня 2022 року на сайті rybalsky.com.ua.

08 червня 2022 року менеджер ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про відновленнянайближчим часом будівництва та про початок прийняття оплат по курсу НБУ 29.25, який фіксований на період воєнного стану. Штрафи і пеня не будуть нараховуватися за несвоєчасну оплату. Після відміни воєнного стану графіки платежів будуть переглядатися індивідуально.

26 липня 2022 року менеджер відділу продажу ОСОБА_2 повідомила позивача про те, що у разі погашення розстрочки до 29 липня 2022 року включно, до оплати буде застосований курс долара США 29,2549.

29 липня 2022 року позивач звернулась з листом до ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», на який отримала відповідь від 14 вересня 2022 року, де було зазначено про те, що ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець)визнає військову агресію рф проти України форс-мажорними обставинами та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для сторін по договору. Фонд підтвердив, що на час дії воєнного стану на території України порядок розрахунків за договором здійснюється у порядку, визначеному за домовленістю сторін умовами чинного договору. Графік сплати чергових Забезпечувальних авансових платежів може бути переглянутий за домовленістю Сторін, шляхом підписання сторонами договору про внесення змін до попереднього договору.

Також у листі від 14 вересня 2022 рокузазначалось, що зважаючи на дію воєнного стану на території України, значний відтік будівельників та дефіцит робочої сили, неоднозначний стан ланцюга постачання будівельних матеріалів (у виробників наявні певні труднощі із виготовленням комплектуючих, домовленості з новими постачальниками - в процесі), орієнтовна дата планового завершення на об`єкті будівництва буде змінена та повідомлена додатково.

12 грудня 2022 року на сайті rybalsky.com.ua було розміщене повідомлення про поновлення виплат за придбані квартири, штрафів та пені за несвоєчасне внесення оплат.

У відповідь на таке повідомлення вона звернулася з листом до ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» та ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», в якому виявила бажання укласти додаткову угоду щодо відновлення платежів під час воєнного стану та готовність дострокового погашення платежів за договором за умови застосування курсу 29, 25 грн за долар СШАта 19 липня 2023 року оплатила на користь ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» 947 632,58 грн як дострокову оплату залишку Забезпечувального авансового платежу згідно з п. 3.11. попереднього договору від 13листопада 2020 року (п. 2 Договору № 1 про внесення змін до Поперднього договору від 13 листопада 2020 року), повністю сплатившиЗабезпечувальний авансовий платіж (попередню оплату вартості квартири).

Однак, листом від 08 серпня 2023 року № Е-351 та доданим до нього розрахунком пені ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН» повідомило її про те, що станом на 11травня 2023 року за порушення ОСОБА_1. умов попереднього договору нарахована пеня у розмірі 147 906,54 грн за період з 0червня 2022 року по 11травня 2023 року.З цього ж розрахунку вбачається, що 19 липня 2023 року зі сплачених позивачем 947 632,58 грн відповідачем було списано 147 906,54 грн, як пеню, та зараховано в якості фактичного платежу лише 799 726,04 грн (різницю між сплаченими 947 632,58 грн та списаними в якості пені 147 906,54 грн).

Крім того, 01 серпня 2023 року менеджер з продажу ОСОБА_7 надіслала стороні позивача звірку розрахунків, відповідно до якої відповідач додатково списав з платежів ОСОБА_1 в якості пені 363,89 грн та додатково нарахував пеню у розмірі 929,88 грн. Пеня у розмірі 929,88 грн була включена відповідачем в розрахунок платежу №19820 від 13 вересня 2023 року та зарахована на погашення пені, шо підтверджується платіжною інструкцією від 13 вересня 2023 року та звіркою платежів.

Таким чином, загальна сума пені, нарахована та списана відповідачем з платежів ОСОБА_1 , складає суму 149 203,31 грн (147 906,54 + 363,89 грн. + 929,88 грн.).

Позивач вважала, що визнання відповідачем військової агресії РФ проти України форс-мажорними обставинами та підтвердження того, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для сторін; зміна умов виконання попереднього договору від 13листопада 2020 року для кожної із сторін з причин, незалежних від них; повідомлення представників відповідача про зупинення платежів та ненарахування штрафів і пені;повідомлення представників відповідача про індивідуальний перегляд графіків платежів та підписання додаткової угоди після відміни воєнного стану; можливість внесення змін до графіку платежів шляхом укладення нотаріально посвідченої додаткової угоди до попереднього договору;її звернення до відповідача щодо укладення такої додаткової угоди у своїй сукупності давала їй право на обгрунтовані очікування на подальше узгодження між сторонами поперднього договору щодо зміни строківвиконанання кожним з них взятих на себе обов`язків за договором шляхом внесення змін до попереднього договору, в порядку, передбаченому пунктом 8.2. попереднього договору, та є свідченням того, що нарахування відповідачем пені у розмірі 149 203,31 грн є несправедливим, недобросовісним та безпідставним.

З урахуванням викладених обставин, посилаючись на положення статті 16, частини 1, 2 статті 1212 ЦК України, позивач ОСОБА_1 просила суд: визнати відсутність права у ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» на нарахування ОСОБА_1 пені у розмірі 149 203, 31 грн за невиконання ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року по 13 вересня 2023 року пункту 3.4. попереднього договору, укладеного 13 листопада 2020 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» (Майбутнім продавцем), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.C., зареєстрованого у реєстрі за № 3235; стягнути з ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 149 203, 31 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кучер Віталій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю задовольнити позов ОСОБА_1 .

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим. Суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права в частині оцінки доказів та аргументів представника позивача, викладених у позові, у зв`язку з чим спір вирішено неправильно.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки непослідовній і недобросовісній поведінці відповідача та всупереч висновкам Верховного Суду, сформульованих у постанові від 21 червня 2023 року у справі 916/3027/21, від 29 листопада 2023 року у справі 513/879/19, від 10 квітня 2019 року у справі 390/34/17, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не врахував, що дії відповідача з нарахування позивачу пені з 01 червня 2022 року за порушення позивачем строків внесення чергових платежів (графіків платежів, передбачених п. 3.4. Попереднього договору) не відповідають його попереднім заявам та поведінці (повідомлення позивача представником відповідача (13.03.2022-08.06.2022 року) про призупинення платежів та скасування всіх штрафів і пені на період воєнного стану, після відміни воєнного стану графіки платежів будуть переглядатися індивідуально, розміщення офіційних оголошень на інтернет-сайті rybalsky.com.ua про призупинення платежів, скасування всі штрафів і пені (28.03.2022 року), про поновлення виплат за придбані квартири, штрафів і пені за несвоєчасне внесення оплат (12.12.2022 року) та подальше видалення таких оголошень, визнання відповідачем військової агресії РФ проти України форс-мажорними обставинами до їх офіційного закінчення (лист відповідача від 14.09.2022 року). Тобто, судом першої інстанції не враховано, що дії відповідача були непослідовними та недобросовісними, а нарахування пені є несправедливим.

В порушення вимог ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч. З ст. 89, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 264, 1-3 ч. 4 ст. 265 суд першої інстанції не дав оцінку наведеним аргументам представника позивача в мотивувальній частині оскаржуваного рішення (зокрема, щодо недобросовісної поведінки відповідача та необхідності застосування до спірних правовідносин доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки).

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» - адвокат Ковдій Марина Сергіївна просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року - без змін.

Зазначає, що введення на території України воєнного стану не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, стороною договору, позивачем не надано рішення Торгово-промислової палати України щодо випадку настання форс-мажорних обставин та неможливості виконання своїх зобов`язань за попереднім договором.

Звертає увагу суду на те, що відповідач повідомляв позивача про дію договору у відповідності до його умов, а тому твердження позивача щодо звільнення від відповідальності за невиконання умов договору є безпідставними.

Більш того, позивач здійснила всі оплати, у тому числі штрафних нарахувань, про факт чого було видано довідку № 077/1 від 21 вересня 2023 року, що вчергове підтверджує факт повного усвідомлення позивачем умов поперднього договору та наслідки невиконання його умов.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кучер Віталій Миколайович підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» - адвокат Ковдій Марина Сергіївна просила апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2020 року між ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідалністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», та ОСОБА_1 (майбутній покупець) укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С., зареєстрований у реєстрі за № 3235, із змінами та доповненнями до нього на підставі нотаріально посвідченого договору № 1 від 13 листопада 2020 року (а. с. 11-27, 28-35).

Підпунктом 1.1.12. пункту 1.1. попереднього договору передбачено, що майбутній продавець (ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ») має право на набуття права власності на квартиру на підставі укладеного між майбутнім продавцем та замовником будівництва інвестиційного договору РБЛ/07-Е від 17 серпня 2020 року.

Квартира, що є предметом цього договору, будівельний номер - 77, поверх - 4, черга будівництва - ІІІ, проектна загальна площа - 49,79 кв.м., проектна жила площа -14,31 кв.м., кількість кімнат - АДРЕСА_2 .

Відповідно до підпункту 1.1.3. попереднього договору замовник будівництва - ТОВ «РІВЕРСАЙД ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД».

Підпунктом 1.1.4. пункту 1.1. попереднього договору визначено, що прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію - факт реєстрації та отримання від Державної архітектурно-будівельної інспекції України або її територіального органу документу про готовність об`єкту будівництва до експлуатації: Декларації про готовність об`єкту до експлуатації або Сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкту.

Згідно з підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. попереднього договору планове завершення будівельних робіт - завершення виконання замовником будівництва будівельних робіт, що підтверджується офіційним документом авторського нагляду про завершення будівельних робіт. Орієнтовний термін планового завершення будівельних робіт - III квартал 2023 року.

Відповідно до розділу 2 «Предмет договору» сторони визначили, що майбутній продавець та майбутній покупець домовились укласти у майбутньому, у строки, визначені даним договором, основний договір.

Як передбачено пунктом 2.2. попереднього договору основний договір на умовах, передбачених цим договором, укладається після прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію, реєстрації права власності майбутнього продавця на квартиру за собою та після здійснення майбутнім покупцем повної оплати забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири), на умовах та в порядку, визначених цим договором. Такий основний договір укладається сторонами протягом 90 календарних днів з дати настання останньої у часі події з усіх вказаних у цьому пункті.

Сторони погодили, що вартість (ціна продажу) квартири за основним договором дорівнює розміру забезпечувального авансового платежу, що має бути сплачений майбутнім покупцем згідно з Розділом 3 цього Договору та може бути змінений на умовах, передбачених п.п. 3.5. - 3.7., п. 4.5. - 4.6., п.п. 5.4.6., п. 6.4. цього договору. Вартість (ціна продажу) квартири є договірною, встановленою за погодженням сторін, та є істотною умовою основного договору - пункт 3.1. попереднього договору.

Відповідно до пункту 3.3. попереднього договору розмір забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) на момент укладення цього договору визначений майбутнім продавцем та становить 2 016 314, 74 грн (два мільйони шістнадцять тисяч триста чотирнадцять гривень 74 копійки) без ПДВ, що еквівалентно 71 599, 54 (сімдесят одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять доларів 54 центи) доларам США, та може бути змінений на умовах, передбачених п. 3.5. - 3.7., п.п. 4.5. - 4.6., п.п. 4.5.6., п. 6.4. цього договору.

Згідно з пунктом 3.4. попереднього договору майбутній покупець сплачує майбутньому продавцю забезпечувальний авансовий платіж (попередню оплату вартості квартири), що складається з першого платежу у розмірі 777 103,00 грн та чергових платежів, сплата яких відбувається щомісячно та в розмірах, що встановлені графіком платежів, з кінцевим строком сплати щомісячних платежів до 18 жовтня 2023 року.

Сторони у пункті 3.5. попереднього договору погодили, що розмір кожного чергового платежу, крім першого платежу, змінюється за рахунок індексації на день проведення оплати згідно з формулою: СР=СРхК1.

У розділі 6 «відповідальність сторін» у пункті 6.4. сторони передбачили, що у разі порушення майбутнім покупцем строків оплати, передбачених даним договором, майбутній продавець має право збільшити розмір забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) на суму еквівалентну розміру подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення. Відповідне збільшення розміру забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) здійснюється майбутнім продавцем за кожен день порушення майбутнім покупцем строків оплати, передбачених даним договором, з наступного дня за датою граничного строку внесення відповідного платежу (останнім днем періоду), передбаченою відповідним пунктом даного договору.

Відповідно до пункту 6.11. попереднього договорусторони домовились, що у випадку внесення першого та/або чергового платежу з порушенням строків, встановлених пунктом 3.4. договору, застосовується наступна черговість зарахування платежів, здійснених майбутнім покупцем: пеня, нарахована у відповідності до пункту 6.4. договору; розмір індексації першого та/або чергового платежу, який підлягає оплаті майбутнім покупцем станом на день, протягом якого майбутній покупець здійснює оплату, згідно з пунктом 3.5. договору; сума першого та/або чергового платежу, який підлягає сплаті майбутнім покупцем, згідно з пунктом 3.4. договору.

Сторони договору у пункті 8.4. узгодили, що всі повідомлення (пропозиції) за цим договором, якщо інше не передбачене відповідним пунктом даного договору та/або відповідним абзацом даного пункту, будуть вважатися здійсненими (направленими) належним чином, якщо вони викладені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або вручені особисто стороні-одержувачу, та надіслані на електронну адресу сторони-одержувачу, що зазначена в пункті 8.6. договору.

Датою отримання таких повідомлень (пропозицій) буде вважатися дата їх особистого отримання стороною-одержувачем або дата поштового штемпеля відділення зв`язку на конверті за місцезнаходженням сторони-відправника, у разі якщо сторона-одержувач не бажає та/або не може отримати відповідне письмове повідомлення сторони-відправника з будь-яких причин.

Сторони домовились, що майбутній продавець має право направляти будь-які повідомлення (пропозиції) майбутньому покупцю, передбачені цим договором, на електронну пошту майбутнього покупця, вказану у розділі 10 цього договору.

У разі направлення майбутнім продавцем відповідного повідомлення (пропозиції) на електронну пошту майбутнього покупця, вказану у Розділі 10 цього договору, датою отримання таких повідомлень (пропозицій) вважатиметься дата відправлення відповідного повідомлення (пропозиції) майбутнім продавцем; направлення відповідного повідомлення (пропозиції) стороні-одержувачі рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або шляхом вручення особисто не потребується.

Як передбачено пунктом 8.2. договору зміни та доповнення до цього договору будуть вважатис чинними, якщо вони укладені в письмовій формі та підписані уповноваженими представниками сторін та нотаріально посвідчені.

Із наданих позивачем платіжних документів (дублікатів квитанцій) від 17.11.2020, 11.01.2021, 09.02.2020, 09.03.2021, 08.04.2021, 11.05.2021, 07.06.2021, 05.07.2021, 18.2021, 10.09.2021, 06.10.2021, 05.11.2021, 06.12.2021, 10.01.2022, 08.02.2022 вбачається, що за період з 17 листопада 2020 року по 08 лютого 2022 року позивачем в рахунок сплати забезпечувального авансового платежу (попередня оплати вартості квартири)внесено платежів на загальну суму 1 272 418,12 грн (а.с. 36-50).

Наступний платіж на виконання зобов`язання у розмірі 947 632,58 грн сплачено позивачем 19 липня 2023 року; у розмірі 96 058,33 грн - 13 вересня 2023 року, у розмірі 47 381,80 грн - 13 вересня 2023 року (а.с. 51, 96, 97).

Прострочення сплати чергових платежів в рамках укладеного попереднього договору позивач обгрунтовувала тим, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні оголошено воєнний стан. Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України (а.с. 52).

Із переписки позивача зменеджером відділу продажу ОСОБА_2 через застосунок "Viber", зокрема, від 13 березня 2022 року, вбачається, що у зв`язку з воєнним станом платежі і будівництво призупинені. Штрафи і пеня не нараховується (а.с. 55). 08 червня 2022 року ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що з червня 2022 року поетапно починається відновлення діяльності компанії, а також приймання оплати по курсу НБУ 29.25, який фіксований на період воєнного стану. Штрафи і пеня не будуть нараховуватися за несвоєчасну оплату. Після відміни воєнного стану графіки платежів будуть переглядатися індивідуально. Рекомендовано позивачу починати сплату платежів з червня/липня 2022 року або сплатити за попередні місяці (березень-травень 2022 року) - а.с. 58.

Листом від 14 вересня 2022 року вих.№Е-302 ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», яке дієвід імені, в інтересах та за рахунок ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець за поперднім договором), повідомило ОСОБА_1 про те, що Фонд визнає військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для сторін по договору, виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин.

Станом на сьогодні будівельні роботи на об`єкті будівництва «Реконструкція майнового комплексу під багатоквартирну забудову з вбудованими приміщеннями громадськго призначення на вул. Електриків, 23-Б у Подільському районі міста Києва (3 черга будівництва)» відновлено.

Однак, зважаючи на дію воєнного стану на території України, значний відтік будівельників та дефіцит робочої сили, неоднозначний стан ланцюга постачання будівельних матеріалів (у виробників наявні певні труднощі із виготовленням комплектуючих, домовленості з новими постачальниками - в процесі), орієнтовна дата планового завершення на об`єкті будівництва буде змінена та повідомлена додатково.

Фонд підтверджує, що на час дії воєнного стану на території України порядок розрахунків за договором здійснюється у порядку, визначеному за домовленістю сторін умовами чинного договору. Графік сплати чергових Забезпечувальних авансових платежів може бути переглянутий за домовленістю Сторін, шляхом підписання сторонами договору про внесення змін до попереднього договору (а.с. 62-63).

12 травня 2023 року позивач звернулась з листом до ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» та ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», в якому виявила бажання укласти додаткову угоду щодо відновлення платежів під час воєнного стану та готовність дострокового погашення платежів за договором за умови застосування курсу 29, 25 грн за долар США(а.с. 65).

У відповідь листом від 08 серпня 2023 року № Е-351 ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», яке діє від імені, в інтересах та за рахунок ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець за поперднім договором), повідомило ОСОБА_1, зокрема про те, що майбутній продавець виконує взяті на себе зобов`язання у відповідності до умов попереднього договору у повному обсязі та виконання взятих на себе обов`язків за даним договором не припиняв. Проте, майбутній покупець ( ОСОБА_1 ) порушив взяті на себе грошові зобов`язання, визначені пунктом 3.4. договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті забезпечувалних авансових платежів перед майбутнім продавцем. При непогашенні у повному обсязі існуючої заборгованості та несплаті пені у термін до 24 серпня 2023 року, або ж при неукладенні у той самий термін додаткової угоди до попереднього договору щодо реструктризації заборгованості, майбутнй продавець буде змушений припинити дію попереднього договору, укладеного з майбутнім покупцем, на підставі пункту 6.5. договору (а.с. 67-68).

Із наданих розрахунків за попереднім договором вбачається, що за порушення ОСОБА_1 строків оплати, передбачених даним договором, майбутній продавець з 01 червня 2022 року здійснив нарахування пені. Загальна сума нарахованої пені за період з 01 червня 2022 року по 13 вересня 2023 року складає суму 149 203,31 грн (147 906,54 грн + 363,89 грн + 929,88 грн)- а.с. 69-80, 93, 98.

Довідкою № 077/1 від 21 вересня 2023 року ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», яке дієвід імені, в інтересах та за рахунок ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець за попереднім договором), підтвердило, що станом на 21 вересня 2023 року майбутній покупець ОСОБА_1 здійснила оплату у розмірі 2 369 252,34 грн, що враховуючи умови пункту 3.4. та пункту 6.4. попереднього договору, відповідає оплаті забезпечувального авансового платежу за попереднім договором (а.с. 99).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивач повністю усвідомлював умови укладеного попереднього договору, більше того, виконав його у повному обсязі, а отже твердження останнього не можуть бути прийняті судом у якості доказів як підстави визнання відсутності права у відповідача на нарахування пені.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, необхідно виходити із його ефективності, а це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 923/364/19 та від 16 червня 2020 року у справі № 904/1221/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 та інші).

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Тому суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Колегією суддів апеляційного суду установлено, що предметом позову у справі, яка переглядається, є вимоги про визнання відсутності права у ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» на нарахування ОСОБА_1 пені у розмірі 149 203, 31 грн за невиконання ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року по 13 вересня 2023 року пункту 3.4. попереднього договору, укладеного 13 листопада 2020 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» (Майбутнім продавцем), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.C., зареєстрованого у реєстрі за № 3235; про стягнення з ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 149 203, 31 грн.

При цьому, обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилалась на те, що відповідач безпідставно заволодів її грошовими коштами у розмірі 149 203, 31 грн, а відтак наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 16 ЦК, 1212 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення вказаної норми стосуються позадоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого, збереженого майна (кондикційні зобов`язання), що виникають за наявності одночасно таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України

Такі висновки щодо застосування положень статті 1212 ЦК України є сталими у судовій практиці та викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, у постановах Верховного Суду від 28 грудня 2021 року у справі № 911/1101/21, від 06 червня 2022 року у справі № 903/142/21 та ін.

Згідно з пунктом 2, 3частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Проте необхідною умовою для цього є відсутність достатньої правової підстави або те, що така підстава відпала, чого в цьому спорі не відбулося.

У справі, яка переглядається, правовідносини сторін виникли на підставі попереднього договору від 13 листопада 2020 року, укладеного між ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець), від імені, в інтересах та за рахунок якого діє Товариство з обмеженою відповідалністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», та ОСОБА_1 (майбутній покупець), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пірхою І.С., зареєстровано у реєстрі за № 3235, із змінами та доповненнями до нього на підставі нотаріально посвідченого договору № 1 від 13 листопада 2020 року (а. с. 11-27, 28-35).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди

На підставі досліджених доказів та у відповідності із встановленими фактичними обставинами справи колегією суддів апеляційного суду встановлено, що попередній договір від 13 листопада 2020 рокує дійсним; матеріали справи не містять доказів про те, що позивач звертався до відповідача або до суду з вимогою про його розірвання; грошові кошти, сплачені ОСОБА_1 (майбутній покупець), не є безпідставно набутими відповідачем у розумінні положень статті 1212 ЦК України (на яку як на нормативну підставу позову посилається позивач), оскільки вказані грошові кошти передані позивачем на підставі попереднього договору від 13 листопада 2020 року, а спірні правовідносини не є кондикційними.

Таким чином, оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а грошову суму у вигляді пені у розмірі 149 203, 31 грн, яку позивач просить судстягнути з відповідача, набуто ним за існування правової підстави (пункт 6.4. попереднього договору), то його (рухоме майно у вигляді грошових коштів) не може бути витребувано (повернуто) відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте. Отже, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Перевіряючи доводи позивача щодо наявності підстав для звільнення останньої від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, колегія суддів виходить з такого.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 ЦК України).

За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (див. Постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року в справі № 757/58385/16-ц (провадження № 61-17601свп18)).

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»,Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань (обов`язків) - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 вказано, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16.07.2019 у справі №917/1053/18 та у постанові від 09.11.2021 у справі № 913/20/21».

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

На підтвердження дії форс-мажорних обставин та неможливості виконання своїх зобов`язань за попереднім договором від 13 листопада 2020 року позивач надала суду лист від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Оцінивши належність та допустимість такого доказу у справі, колегія суддів апеляційного суду встановила, що лист ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, якими визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальними офіційними документами та не містять ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Той факт, що ТПП України засвідчила форс-мажорну обставину - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання грошового зобов`язання з оплати забезпечувального авансового платежу (попередньої оплати вартості квартири) за попереднім договором від 13 листопада 2020 року позивач суду не надала.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє аргумент позивача про те, що відповідач у своєму листі від 14 вересня 2022 року вих.№Е-302 визнав військову агресію рф проти України форс-мажорними обставинами та підтвердив, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для сторін по договору, виходячи з наступного.

Так, із змісту листа ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», яке діє від імені, в інтересах та за рахунок ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець за поперднім договором), від 14 вересня 2022 року вих.№Е-302 вбачається, що Фондвизнає військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для сторін по договору, виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин, а не для конкретного випадкуза попереднім договором від 13 листопада 2020 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Крім того, у вказаному листі відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що станом на сьогодні будівельні роботи на об`єкті будівництва «Реконструкція майнового комплексу під багатоквартирну забудову з вбудованими приміщеннями громадськго призначення на АДРЕСА_3 (3 черга будівництва)» відновлено та фонд підтверджує, що на час дії воєнного стану на території України порядок розрахунків за договором здійснюється у порядку, визначеному за домовленістю сторін умовами чинного договору(а.с. 62-63).

Вказана інформація в офіційному листі відповідача від 14 вересня 2022 року вих.№Е-302 узгоджується зі змістом переписки позивача з менеджером відділу продажу ОСОБА_2 через застосунок "Viber", в якій остання 08 червня 2022 року повідомила позивача про те, що з червня 2022 року поетапно починається відновлення діяльності компанії, а також приймання оплати по курсу НБУ 29.25, який фіксований на період воєнного стану. Рекомендовано позивачу починати сплату платежів з червня/липня 2022 року або сплатити за попередні місяці (березень-травень 2022 року) а.с. 58.

Платіжними документами (дублікати квитанцій) підтверджується, що за період з 17 листопада 2020 року по 08 лютого 2022 року платежі в рахунок сплати забезпечувального авансового платежу (попередня оплати вартості квартири)проводились позивачем у строки, визначені графіком платежів (п. 3.4. Попереднього договору).Відповідно до квитанцій від 17.11.2020, 11.01.2021, 09.02.2020, 09.03.2021, 08.04.2021, 11.05.2021, 07.06.2021, 05.07.2021, 18.2021, 10.09.2021, 06.10.2021, 05.11.2021, 06.12.2021, 10.01.2022, 08.02.2022 загальна сума внесених позивачем платежів складала суму 1 272 418,12 грн (а.с. 36-50).

Наступний платіж на виконання зобов`язання у розмірі 947 632,58 грн сплачено позивачем 19 липня 2023 року, тобто, з простроченням сплати чергових щомісячних платежів в рамках укладеного попереднього договору(а.с. 51).

Із наданих розрахунків за попереднім договором вбачається, що за порушення ОСОБА_1 строків оплати, передбачених даним договором (пункт 6.4. попереднього договору), майбутній продавець(відповідач у справі), починаючи з 01 червня 2022 року здійснив нарахування пені. Загальна сума нарахованої пені за період з 01 червня 2022 року по 13 вересня 2023 року складає суму 149 203,31 грн (147 906,54 грн + 363,89 грн + 929,88 грн)- а.с. 69-80, 93, 98.

Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Таким чином, вимога позивача в частині визнання відсутності права у ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «ЕВЕРЕСТ» на нарахування ОСОБА_1 пені у розмірі 149 203, 31 грн за невиконання ОСОБА_1 у період з 24 лютого 2022 року по 13 вересня 2023 року пункту 3.4. попереднього договору від 13 листопада 2020 року є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки між обставинами непереборної сили, які засвідчені листом ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, та неможливістю належного виконання позивачем ОСОБА_1обов`язку із своєчасного виконання грошового зобов`язання з оплати забезпечувального авансового платежу (оплати вартості квартири)за попереднім договором від 13 листопада 2020 року відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

Спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів та їх юридичної оцінки і доводи позивача про суперечливу (непослідовну) поведінку сторони відповідача у спірних правовідносинах.

Також матеріалми справи підтверджується, що станом на 22 серпня 2023 року пеня у розмірі 147 906,54 грн та у розмірі 363,89 грноплачена позивачем - а.с. 93.

Відповідно до розрахунку платежу №19820 від 13 вересня 2023 року черговий платіж для сплати ОСОБА_1згідно попереднього договору від 13 листопада 2020 року (квартира АДРЕСА_4 ) становить 96 058,33 грн, з яких 95 128,45 грн - черговий платіж, 929,88 грн - нарахована пеня (а.с. 94).

Відповідно до розрахунку платежу №19821 від 13 вересня 2023 року черговий платіж для сплати ОСОБА_1згідно попереднього договору від 13 листопада 2020 року (квартира АДРЕСА_4 ) становить 47 381,80 грн - черговий платіж (а.с. 95).

Оплата ОСОБА_1 вказаних розрахунків, у тому числі нарахованої пені у розмірі 929,88 грн, підтверджується платіжними інструкціями від 13 вересня 2023 року (а.с. 96, 97).

Довідкою № 077/1 від 21 вересня 2023 року ТОВ «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН», яке дієвід імені, в інтересах та за рахунок ПАТ «ЗНВКІФ «ЕВЕРЕСТ» (майбутній продавець за попереднім договором), підтвердило, що станом на 21 вересня 2023 року майбутній покупець ОСОБА_1 здійснила оплату у розмірі 2 369 252,34 грн, що враховуючи умови пункту 3.4. та пункту 6.4. попереднього договору, відповідає оплаті забезпечувального авансового платежу за попереднім договором (а.с. 99).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Схожий по суті висновок зроблений в пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

У справі, яка переглядається, позивач, посилаючись на те, що у неї відсутній обов`язок зі сплати пені у розмірі 149 203,31 грн, здійснила ці платежі на погашення заборгованості за неналежне виконання зобов`язання, а тому її поведінка щодо вимоги повернення цих коштів є вочевидь суперечливою та недобросовісною.

Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 149 203,31 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача, з урахуванням меж апеляційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення частково ухвалено без додержання норм матеріального права, а тому апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучера Віталія Миколайовича слід задовольнити частково.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов в цілому правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , проте помилився щодо підстав такої відмови.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на те, що обставини справи встановлені судом першої інстанціїповно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржуване судове рішення слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виклавши їх в редакції цієї постанови, а в іншій частині - залишити без змін.

Оскільки судове рішення змінено тільки в частині мотивів прийняття оскаржуваного рішення, то розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 16, 263, 611, 617, 629, 1212 ЦК України, ст. ст. 4, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кучера Віталія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2024 року.

Головуючий Судді: