Справа № 236/4300/21
Провадження № 2/202/1821/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Пеки Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 (позичальник) звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 25.03.2014 року. Позичальник при підписанні анкети -заяви підтвердила свою згоду на те, що підписна заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Тарифами», які викладені на банківському сайті www. privatbank. ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «ПриватБанк», які надані були їй для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунки (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла.

Спадкоємцем ОСОБА_2 є відповідачка ОСОБА_1 , яка постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяву про відмову від спадщини.

Таким чином, відповідачка прийняла спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання.

26.01.2016 року банком направлена претензія кредитора до Краснолиманської державної нотаріальної контори та 04.04.2016 року тримана відповідь.

08.06.2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.03.2014 року становить 9789,88 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту 9590,00 грн. та заборгованість за простроченими відсотками 199,88 грн. Посилаючись на викладені обставини, банк просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу спадкодавця в розмірі 9789,88 грн.

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 04 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

23.11.2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджені поданими по справі доказами, а обставини, на які посилається позивач є недоведеними. Так, ані витяг з Тарифів обслуговування карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять даних про умови кредитування. Як вбачається із матеріалів справи в анкеті-заяві не зазначено суму кредиту та процентну ставку. Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови кредитного договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання та визначення її розміру, а саме: щодо заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за нарахованими відсотками та про нарахування неустойки (пені, штрафів). Окрім цього, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати коштів за простроченим тілом кредиту та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що надані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка з сайту позивача не є належним доказом по справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Документи, які подані до матеріалів цивільної справи не містять доказів, які б підтверджували надання можливості позичальнику мати доступ до кредитних коштів, зокрема доказів отримання нею кредитної картки та ПІН кодом для верифікації в платіжній системі та відкриття рахунку, оскільки надана позивачем довідка про видачу на ім`я відповідачки кредитної картки, не є належним та допустимим доказом, оскільки вона підписана представником ПриватБанку самостійно без зазначення будь-яких даних, що його ідентифікують та не є доказом передачі кредитодавцем позичальнику грошових коштів, згідно умов кредитного договору.

Також, позивачем не було надано оригіналу розписки про отримання відповідачем платіжної картки ПІН кодом для верифікації в платіжній системі для доступу до грошових коштів обумовлених Договором №б/н від 25.03.2014 року, оскільки їх надання не передбачено цією банківською установою.

Вказала, що підстав вважати, що у відповідача виникли будь-які зобов`язання перед позивачем, у зв`язку з подачею Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк відсутні.

Зазначила, що як убачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил падання банківських послуг, позивач не визначив ліміт по платіжній картці, у той час як у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки позивач зазначає початкову дату проведення 18.11.2009 року, хоча анкета-заява підписана 25.03.2014 року, його розмір 0,00 грн., який у подальшому було змінено на 15 000,00 грн., а потім зменшено до 9600,00 грн., а потім до 0,00 грн.

Вказала, що матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму надано відповідачу конкретного кредитного ліміту.

Також в анкеті-заяві від 25.03.2014 року не визначена базова процентна ставка за кредитом. Навіть не вказано, якого типу картка була нібито надана матері відповідача Універсальна, Голд, Зарплатний проект чи Пенсійна картка.

Крім того просила суд застосувати до позовних вимог позивача загальну та спеціальну позовну давність та відмовити в позові.

23.11.2021 року від відповідача ОСОБА_1 , документ сформований в системі «Електронний суд» надійшла заява про застосування строку позовної давності до заявлених вимог позивача.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 29 листопада 2021 року цивільна справа передана на розгляд до Краматорського міського суду Донецької області.

Ухвалою судді Краматорськогоміського суду Донецької області від 04 січня 2022 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25 липня 2023 року № 747/0/15-23 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Краматорського міського суду Донецької області» змінено з 07 серпня 2023 року територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Водночас згідно з цим рішенням Вищої ради правосуддя Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська належить продовжити розгляд справ, які надійшли до 06 серпня 2023 року включно на розгляд цього суду у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 15 березня 2022 року № 8/0/9-22.

Отже, судові справи, які станом на день видання Верховним Судом розпорядження від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» перебували в провадженні Краматорського міського суду Донецької області, підсудні Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська, що узгоджується з позицією Ради суддів України, викладеною у рішенні від 17.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 листопада 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

Ухвалою судді від 27 листопада 2023 року цивільну справу за позовною заявою прийнято до провадження з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

24.01.2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій вказали на те, що Банком разом з позовною заявою до суду надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань. Зазначили, що позичальник ознайомилась з умовами кредитування, так позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 25.03.2014 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Позичальником вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що позичальник висловив згоду про укладання договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна (ен) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді».

Також до матеріалів позовної заяви додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що позичальнику встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% ( 27,60% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладанні договору були обумовлені усі істотні умови.

Так позичальник підписанням Анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку позичальника - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Вказали, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.

Зазначили, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.

Вказали, що Банком надано до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що позичальнику було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко відслідковується, що позичальник користувався грошима, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримував кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість за договором.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту вказали, що умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Щодо строку позовної давності зазначили, що відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Крім того, відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки до останнього дня 01.2018. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 20.10.2021 року до спливу строку позовної давності.

У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Просили суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість до матеріалів позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до наданого відзиву на позовну заяву просила суд розглядати справу без її участі.

З метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 березня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно Статуту від 06 вересня 2019 року, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 року, найменування банку змінено на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що в свою чергу є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».

ОСОБА_2 25.03.2014 року звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, та 25 березня 2014 року підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 15 вересня 2014 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області.

12.02.2016 року до Краснолиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшла претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців ОСОБА_2 щодо погашення боргу спадкодавця в розмірі 9789,88 грн.

Відповідно до спадкової справи № 391/2014, заведеною Краснолиманською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вбачається, що з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про прийняття спадщини за законом 13.09.2014 року звернулася дочка ОСОБА_1 . Інших спадкоємців за законом не має.

Заочним рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 серпня 2015 року у справі №236/2211/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , територіальної громади в особі Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку з відповідною пропорційною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.03.2014 року, укладеним із ОСОБА_2 , станом на день смерті становить - 9789,88 грн., яка складається з: 9590,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 199,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Судом встановлено, як убачається з копії анкети-заяви ОСОБА_2 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, позивач не визначив ліміт по платіжній картці, відсотки за користування, у той час як у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки позивач зазначає початкову дату кредитування 18.11.2009 року, хоча анкета-заява підписана 25.03.2014 року, його розмір 0,00 грн., який у подальшому було змінено на 15 000,00 грн., а потім зменшено до 9600,00 грн., а потім до 0,00 грн. Також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму надано відповідачу конкретного кредитного ліміту.

Однак, суд приймає до уваги доводи позивача про те, що позичальник ОСОБА_2 користувався грошима, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, та відповідно отримувала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення операцій є неможливим без наявності картки. Також із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позичальник частково сплачував заборгованість за договором.

Щодо заяви відповідача про застосування до позовних вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з приписами ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14).

Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло призвести до відмови в позові. Проте, суд не навів ніяких обґрунтованих причин для неприйняття до уваги цього важливого аргументу (GRAFESCOLO S.R.L. v.THE REPUBLIC OF MOLDOVA, № 36157/08, § 22, 23, від 22 липня 2014 року).

Отже, наслідки спливу позовної давності застосовується до обґрунтованого позову за наявності заяви відповідача.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, та постанові Верховного суду України по справі 6-31 цс15.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений 25.03.2014 року, а позовом позивач звернулася до суду 27.10.2021 року через 7 років після укладання договору, тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого кредитним договором.

Суд не приймає до уваги, доводи позивача про те, що оскільки відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки ( пені та штрафів) був збільшений до 50 років, а тому строк позовної давності не пропущено, оскільки позивачем не надано жодних доказів, що саме ці Умови діяли на час підписання заяви та з цими Умовами ознайомлювалася ОСОБА_2 . Щодо дії перевипущеної кредитної картки до січня 2018 року, то як вбачається із виписки по рахунку ОСОБА_2 останній раз кредитною карткою було сплачено кошти в магазині продукти 28.08.2014 року, в подальшому картка не використовувалася.

Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Однак суду позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних доказів в розумінні ст.ст. 79-78 ЦПК України, якими би спростовувалися доводи відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним суд вважає необхідним застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від18 липня 2006 року).

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257,261, 267,1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 30.04.2024 року

Суддя Л.П. Слюсар