_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/204/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

позивачки ОСОБА_1 та представника позивачки - адвоката Тесленко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою та просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 05.10.2012, Виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис № 04 від 5.10.2012, також просить розподілити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжяОСОБА_1 та ОСОБА_2 , припинив право спільної сумісної власності, та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м. та автомобіль марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, р/н НОМЕР_2 , визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частину вартості автомобілю марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, р/н НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою судові витрати.

24 січня 2023 року, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Деменчук Д.А. надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог щодо залишення після розірвання шлюбу за ОСОБА_1 прізвища "ОСОБА_3 "та відмовити у визнанні права власності за ОСОБА_1 на автомобіль марки "CHERY", 2007 року випуску, р/н НОМЕР_2 .

15 березня 2023 року, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Деменчук Д.А. надав до суду зустрічний позов про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та просить розподілити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя сторін наступним чином: визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та складається в цілому, з двох житлових кімнат, загальною площею 43,6 кв.м. та автомобіль марки "CHERY"2007 року випуску, р/н НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за частину автомобіля марки "NISSAN JUKE", р/н НОМЕР_3 , якій було придбано подружжям 08.12.2021 та зареєстровано на ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 , в розмірі який буде встановлено за результатами проведення відповідних судових експертиз, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

29 травня 2023 року, судом зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом.

12 червня 2023 року, ОСОБА_1 , до суду подано відзив на зустрічний позов, в якому вона визнала позовні вимоги щодо поділу квартири АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., - по частині вказаної квартири за сторонами, а також оскільки автомобіля марки "CHERY"2007 року випуску, р/н НОМЕР_2 фактично знаходиться у користуванні ОСОБА_2 , позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 частину вартості вказаного автомобіля, залишивши автомобіль марки "CHERY"2007 року випуску, р/н НОМЕР_2 у власності відповідача. Щодо компенсації за частину автомобіля марки "NISSAN JUKE", р/н НОМЕР_3 просила відмовити.

Вислухавши позивачку, представника позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року, між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який зареєстрований 05.10.2012 року, Виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис № 04 від 05 жовтня 2012 року.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільних дітей не мають.

Сторони подружніх відносин не підтримують, загального господарства не ведуть, в даний час шлюб у сторін носить формальний характер, сторонимешкають окремо, шлюбні відносини припинилися, сім'я фактично припинила своє існування, примирення та збереження шлюбу сторони вважають неможливим.

Згідно із ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Виходячи з вимог ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно зі ст. 113 СК, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (або під час реєстрації шлюбу або у порядку передбаченому ст. 53 СК), має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне.

За таких обставин суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу такими, що підлягають задоволенню.

Щодо спільного майна подружжя, сторонами визнається, що за час шлюбу ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., право власності на вказану квартиру оформлено за ОСОБА_2 , згідно із договором купівлі-продажу від 27.09.2019 (зареєстрований в реєстрі за № 1871 від 27.09.2019; нотаріальний бланк серія НОА № 817014) та зареєстровано 29 вересня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101; номер запису про право власності 33433622; дата, час державної реєстрації 27.09.2019, 16:55:04), а також автомобіль марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, р/н НОМЕР_2 , право власності на який, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 , виданого 05 березня 2020 року, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч.1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними та шлюбним договором.

Виходячи зі змісту ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, неподільні речі присуджують одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно зі змістом правових позицій, які викладено у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справах № 235/9895/15-ц та від 07.02.2018 № 654/5243/14-ц, - "...Спірне майно учасниками справи набуто в період перебування у шлюбі, а той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку у такому майні. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу...".

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в части поділупо частини квартири АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., - підлягають задоволенню.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчої експертизи № 27/23-Е від 17.07.2023, вартість спірного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - автомобілю марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, р/н НОМЕР_2 складає 143 715 гривень.

Автомобіль марки "CHERY", модель "TIGGO", р/н НОМЕР_2 , знаходиться в користуванні ОСОБА_2 , позивачка доступу до автомобілю не мала і не має, користуватися ним можливості не має, а тому з огляду принципу диспозитивності цивільного судочинства, наданих суду письмових доказів та їх належної оцінки, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , щодо визнання права власності на автомобіль марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, р/н НОМЕР_2 - підлягають задоволенню, а на користь ОСОБА_1 слід стягнути компенсацію вартості частини від вартості автомобіля в розмірі 71 857 гривень 50 копійок (143 715,00 : 2 = 71 857,50).

Щодо вимог ОСОБА_2 про стягнення частини автомобіля марки "NISSAN", модель "JUKE" 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , колір білий, р/н НОМЕР_6 , судом зазначає наступне.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Розуміння статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тобто, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна; застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця.

Така правова позиція співпадає із висновками наведеними в Постанові Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 703/2284/19 (провадження № 61-18299св21).

З метою придбання у власність автомобілю марки "NISSAN", модель "JUKE" 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , колір білий, р/н НОМЕР_6 , ОСОБА_1 , діючи відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України позичила грошові кошти і на підтвердження наведених обставин укладання договору позики позикодавцю була надана розписка.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ст.65 СК України визначені правила розпорядження подружжям майном, що є об'єктом права їх спільної сумісної власності, таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та (або) чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами; якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з'ясована окремо.

Поряд з цим для укладення договору позики (за яким позичальником виступає один з подружжя) отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки цей правочин не стосується спільного майна подружжя.

Той з подружжя, хто укладає договір позики (позичає кошти), не розпоряджається спільним майном подружжя, він стає учасником зобов'язальних правовідносин.

Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.09.2018 у справі № 713/285/2012 (провадження № 61-10345св18).

Джерелом набуття права власності на автомобіль марки "NISSAN", модель "JUKE", 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , колір білий, р/н НОМЕР_6 не були спільні сумісні кошти подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та не була їх спільна праця.

ОСОБА_1 в подальшому в зв`язку із не можливістю повернути грошові кошти, які отримала (позичила), за погодженням із позикодавцем, право власності на вказаний вище автомобіль переоформила на позикодавця, і даний договір відповідачем не оспорюється.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 необізнаний про обставини придбання автомобілю, участі в подіях, пов'язаних із придбанням та відчуженням автомобілю не приймав, належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин у зустрічному позові щодо придбання автомобіля марки "NISSAN", модель "JUKE", 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , колір білий, р/н НОМЕР_6 не надав.

При таких обставинах та надаючи належну оцінку наданим суду письмовим доказам, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , щодостягнення з ОСОБА_1 на його користь компенсації за частину автомобіля марки "NISSAN JUKE", р/н НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 - задоволенню не підлягають.

На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 та із відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають, документально підтверджені, понесені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 5 жовтня 2012 року, між ОСОБА_5 (ІПННОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 ), реєстрація шлюбу здійснена Виконавчим комітетом Мардарівської сільської ради Котовського району Одеської області, актовий запис № 04 від 05 жовтня 2012 року - розірвати.

Прізвище після розірвання шлюбу: чоловіка - " ОСОБА_3 ", дружини - " ОСОБА_3 ".

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжяОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м. та автомобіль марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 та складається, в цілому, з двох житлових кімнат, житловою площею 30,2 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м., залишивши за ОСОБА_2 право власності на частину цієї квартири.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) в рахунок компенсації вартість частини автомобіля марки "CHERY", модель "TIGGO", 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 в розмірі 71 857 (сімдесят одна тисяча вісімсот п`ятдесят сім) гривень 50 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ), пропорційно розміру задоволених позовних вимог, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 698 (шість тисяч шістсот дев'яносто вісім) гривень 70 копійок та витрати на проведення експертизи в сумі 1 125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 ), пропорційно розміру задоволених позовних вимог, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8052 (вісім тисяч п`ятдесят два) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 03.05.2024.

Суддя Огренич І. В.