печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бусик О. Л.

при секретарі судових засідань - Романенко Ю. О.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позову вказувала, що у квітні 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Інвестмeнт Bан» у Господарському суді міста Києва було ініційовано справу № 910/6713/23 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас», головою наглядової ради якого є позивач. Підставами для звернення ТОВ «Стар Інвестмент Ван» до суду щодо банкрутства ПрАТ «Броварський завод пластмас» стали, зокрема, накази Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі № 911/1850/18, a саме: про стягнення з ПрАТ «Броварський завод пластмас» на користь TОВ «Стар Інвестмент Ван» 616 700, 00 грн. судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та про стягнення з ПрАТ «Броварський завод пластмас» на користь ТОB «Стар Інвестмент Ван» 925 050,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

З метою запобігання процедурі банкрутства ПрАТ «БЗП», ОСОБА_3 , 13 жовтня 2023 року, було сплачено на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван», згідно наказів Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі № 911/1850/18, 616 700,00 грн. та 925 050,00 грн. - відповідно, що підтверджується оригіналами квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції № 0.0..1 та квитанції від 13.10.2023 до платіжної інструкції № 0.0..1.

Вказані квитанції знаходяться в матеріалах справи № 910/6713/23, а факт сплати грошових коштів на користь TОВ «Стар Інвестмент Ван» також встановлений в ухвалі Господарського суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, щодо судового збору за розгляд справи № 911/1850/18 у Господарському суді Київської області, в сумі 616 700, 00 грн., то такого збору з боку TОВ «Стар Інвестмент Ван» не сплачено і не могло бути сплачено, адже товариство участі в розгляді даної справи в суді першої інстанції не приймало. Первісним позивачем у справі № 911/1850/18, при її розгляді в суді першої інстанції, а й відтак і особою, що сплачувала судовий збір в розмірі 616 700, 00 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції було Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК»).

У свою чергу, до участі в розгляді зазначеної справи ТОВ «Стар Інвестмент Bан» вступило лише на стадії її розгляду в апеляційній інстанції.

Таким чином, у даній справі ТОВ «Стар Інвестмент Ван» сплачувалося сума судового збору лише в розмірі 925 050,00 грн.

З метою з`ясування законності вимог ТОВ «Стар Інвестмент Ван» до ПрАТ «БЗП» в сумі 616 700, 00 грн. на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб був направлений адвокатський запит в інтересах ПрАТ «БЗП», у відповідь на який, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив наступне: «Відповідно до пyнктy 3.3. договору № 38061 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВІЕЙБІБАНК» та ТОВ «ЕЙПIЕС УКРАЇНА» (прим. попередня назва ТОВ «Стар Інвестмент Ван»), сканована копія якого розміщена на інформаційному порталі prozorro.sale, в момент укладення договору новий кредитор отримав від банку усі наявні в банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників. Відповідно до умов договору відступлення, новий кредитор в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, набуває усі права кредитора за основними договорами. Також зазначаємо, що, виходячи із зазначених у вашому адвокатському запиті відомостей, в єдиній операційно-інформаційній системі Фонду відсутня інформація щодо надходження коштів в сумі 616 700 грн. від TOВ «Стар Інвестмент Ван» до ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК».

Вищевказане свідчить про той факт, що ТОВ «Стар Інвестмент Ван» не було перераховано на рахунки ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних оciб коштів в сумі 616 700 грн, тобто у ТОВ «Стар Інвестмент Ван» було відсутнє право на їх отримання, а отже кошти, в сумі 616 700 грн, є набутими ТОВ «Стар Інвестмент Ван» від ОСОБА_4 без достатньої правової підстави та внаслідок допущеної судом апеляційної інстанції суддівської помилки.

Посилаючись на викладене, позивачка просила задовольнити позов та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 616 700 грн, а також судовий збір в сумі 6278 грн. 01 коп.

Ухвалою судді від 28 травня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, у задоволенні позову просив відмовити.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2021 рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2019 у справі № 911/1850/18 про відмову в позові скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та Закритим акціонерним товариством "Броварський завод пластмас", правонаступником якого є ПрАТ "Броварський завод пластмас", який 06.08.2009 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 856, а саме, на об`єкт нерухомого майна: комплекс, що розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 53, в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Луксор", ТОВ "І-Тел" та ТОВ "Трініті Інвест Компані" за кредитними договорами, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто з ПрАТ "Броварський завод пластмас" на користь ТОВ "Стар Інвестмент Ван" 616 700,00 грн судових витрат по сплаті судового збору та 925 050,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що за розглядом заяви ТОВ "Стар Інвестмент Ван" про заміну учасника справи правонаступником, ухвалою суду від 05.11.2020 замінено позивача у справі № 911/1850/18 - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" на його правонаступника - ТОВ "Стар Інвестмент Ван", з урахуванням чого здійснювався подальший розгляд даної справи.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_2 було сплачено на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван», згідно наказів Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі № 911/1850/18, 616 700,00 грн. та 925 050,00 грн. - відповідно, що підтверджується оригіналами квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції № 0.0..1 та квитанції від 13.10.2023 до платіжної інструкції № 0.0..1.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з даним позовом, позивачка просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 616 700 грн, а також судовий збір в сумі 6278 грн. 01 коп.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками відповідних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України.

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Як встановлено судом, що позивачем ОСОБА_2 перераховано на рахунок відповідача ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» грошові кошти в розмірі 616 700,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції № 0.0..1, в якій зазначено призначення платежу: «сплата судового збору на виконання наказу Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі №911/1850/18.

З огляду на це суд критично оцінює доводи позивача про те, що грошові кошти в розмірі 616 700 грн. отримані відповідачем без достатньої правової підставі, оскільки вищевказані грошові кошти були перераховані позивачем на виконання наказу Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року, який на час розгляду справи є чинним.

За положеннями статті 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Разом з тим, положеннями частини п`ятої статті 12 ЦПК України на суд покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як на підставу задоволення своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідачем зберігаються грошові кошти без достатньої правової підстави у зв`язку з тим, що перерахування коштів на рахунок ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» відбулось внаслідок допущеної судом апеляційної інстанції суддівської помилки, проте доказів вищевикладеного не надав.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 161,258-259, 263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 вересня 2024 року.

Суддя О. Л. Бусик