КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/3045/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16112/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року, ухвалене під головуванням ОСОБА_2 , по справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року представник КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Качкурова С.В. звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість у розмірі 35 352,25 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 15 581,34 грн.,3% річних в розмірі 3 675,80 грн. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1-6).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 28 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерного енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01.05.2018 року постачання теплової енергії.

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 31.01.2019 року нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1

10.07.2019 року між КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір № на постачання теплової енергії, відповідно до якого позивач зобов`язався постачати теплову енергію відповідачу, а відповідач зобов`язалась отримувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов, викладених у договорі.

Зазначала, що позивач належним чином виконував умови договору та постачав теплову енергію, однак відповідачка не вносила плату за поставлену теплову енергію в повному обсязі, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2023 року становить 35 352,25 грн.

Крім того, оскільки відповідач своєчасно не сплачувала кошти за отримані послуги, вважала, що, враховуючи ч. 2 ст. 625 ЦК України, є підстави для стягнення 3% річних в розмірі 3 675,80 грн. та інфляційних втрат в розмірі 15 581,34 грн., нарахованих на суму заборгованості (а.с. 1-6).

01.04.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , в якому остання просила відмовити у задоволенні позову. Посилалась на те, що у неї не виникало обов`язку щодо здійснення у межах договору № від 10.07.2019 року будь-якої оплати за постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, оскільки постачань позивачем теплової енергії до нежитлового приміщення понад заздалегідь придбаний його власником за договором № від 14.11.2018 року обсяг не відбулось включно до 29.01.2020 року та надалі. Крім того, просила застосувати строки позовної давності (а.с. 81-84).

30.04.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Качкурової С.В., в якій підтримувала позовні вимоги. Також вказувала, що строк позовної давності не пропущено, оскільки на території України з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року діяв карантин та з 24.02.2022 року введено воєнний стан, а строк позовної давності під час дії карантину та воєнного стану переривається (а.с. 122а-126).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року позов КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 35 352,25 грн., 3% річних в розмірі 3 675,80 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 15 581,34 грн. та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. (а.с. 167, 169-173).

Не погодившись з рішенням районного суду, 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, стягнути з позивача судові витрати (а.с. 179-187).

На обґрунтування скарги зазначала, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не оцінено докази, аргументи, викладені у заяві відповідача від 07.05.2024 року щодо письмової відповіді позивача на відзив на позовну заяву, тобто неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи (зокрема, й факт набуття відповідачкою 31.01.2019 року на підставі ч. 2 ст. 186 ЦК України внаслідок купівлі нежитлового приміщення майнових прав на теплову енергію, заздалегідь придбану 31.01.2019 року ОСОБА_3 у позивача для опалення нежитлового приміщення) та порушено норму процесуального права, передбачену п. 3 ч. 4 ст. 265 ЦПК України (не зазначено мотивованої оцінки наведених відповідачкою аргументів), що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом визнано встановленими обумовлені позивачем обсяг теплової енергії (21,3195 Гкал), на якому ґрунтується розмір прошеної позовною заявою до стягнення з відповідача заборгованості, однак у дійсності обсяг оттакій величині є недоведеним, оскільки розрахований позивачем всупереч чинного законодавства та без врахування фактично існуючих станом на розрахункові періоди умов (функціонування у нежитловому приміщенні вузла розподільного обліку теплової енергії і показань його тепло лічильника) та мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, з невідомих причин судом не оцінено доказів, якими прямо спростовується постачання позивачем для опалення нежитлового приміщення теплової енергії в обсязі (21,3195 Гкал), розрахованому ним (позивачем) без урахування факту наявності вузла розподільного обліку № 1846705, показань його тепло лічильника (10, 380 Гкал або лише 7,9 Гкал) та мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії, тобто неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи.

Крім того, судом не оцінено ні факт припинення позивачем, який був обтяженим відповідними передбаченими п. 7 додатку № 4, п. 1.1. додатку № 7 до договору № від 10.07.2019 обов`язками, після 31.01.2019 постачання теплової енергії для опалення нежитлового приміщення у разі відсутності попередньої оплати її постачання, ні факт не нарахування позивачем на початок кожного розрахункового періоду пені у разі появи боргу як докази відсутності у дійсності підстав для припинення такого постачання і нарахування заборгованості, обумовленої позовною заявою позивача, у період дії цього договору.

Судом першої інстанції не було витребувано з метою забезпечення повноти розгляду даної справи відомостей щодо виконання договорів № від 14.11.2018, № від 10.07.2019 у частині, що стосується усіх обсягів поставленої окремо за кожним договором теплової енергії та розмірів оплати її постачання, зокрема й на умовах передоплати та розмірів наявних дотепер заборгованостей з боку як постачальника, так й споживача за кожним договором; копії акту № 21/4394 від 08.11.2021 та складених до 08.11.2021 аналогічних актів; відомостей щодо поставлених щомісячно упродовж лютого, березня, квітня 2019 року на виконання договору № від 14.11.2018, укладеного з ОСОБА_3 , обсягів, поставлених до фактичного укладення з відповідачем 10.07.2019 договору № 32809-302 від 10.07.2019, однак межах охопленого надалі цим договором періоду часу (а.с. 179-187).

12 вересня 2024 року і 16 вересня 2024 року до апеляційного суду надійшли письмові пояснення клопотання ОСОБА_1 з проханням додатково врахувати аргументи апелянта, застосувавши наслідки спливу позовної давності як підставу для відмови у позові (а.с. 196-206).

20 вересня 2024 року до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції з проханням поновити строк на подання доповнень до апеляційної скарги (а.с. 211-213).

18 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Качкурової С.В., в якому остання просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги (а.с. 227-234).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , з 31 січня 2019 року до 29 січня 2020 року належало на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 50, виданий 31.01.2019, видавник: приватний нотаріус КМНО Сень-Силка І.В., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копією договору купівлі-продажу від 31.01.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сень-Силка І.В. (а.с. 70, 68-69).

За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з 29 січня 2020 року право власності на вказане приміщення набув ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом КМНО Боднар Н.В. (а.с. 163-164).

Належність на праві приватної власності вказаного нежитлового приміщення ОСОБА_1 у вказаний період не заперечувалося й відповідачкою.

З 01.05.2018 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснює постачання теплової енергії.

10.07.2019 року між КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір № на постачання теплової енергії в нежитлове приміщення в літері А, розташованого в будинку АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_5 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 31.01.2019 року (а.с. 19-21).

Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.2.1 Договору, позивач зобов`язався постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього договору.

Згідно п. 2.3.2 Договору, відповідач зобов`язалась виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до Договору.

Відповідно до п. 8.1, Договір набуває чинності з 31.01.2019 року та діє до 15.04.2020 року.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін (п. 8.4 договору).

До суду не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що сторони договору звертались щодо припинення дії Договору від 10.07.2019 року № на постачання теплової енергії.

Відповідно до п. 2 додатку № 4 до договору відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує постачальнику вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця (а.с. 25).

Відповідно до п. 3 додатку № 4 до договору відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК за адресою: АДРЕСА_2 :

- облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період;

- акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в ЦОК);

- акт виконаних робіт (а.с. 25).

Позивачем надавались послуги постачання теплової енергії та згідно довідки про нарахування за теплову енергію, ОСОБА_1 за договором № спожила з жовтня 2019 року по січень 2020 року 21,3195 Гкал.

На підтвердження боргу за спожиті житлово-комунальні послуги позивач надано до суду розрахунок заборгованості за період з 01.10.2019 по 01.07.2023 рік, згідно з яким заборгованість ОСОБА_1 за теплову енергію за вказаний період становить 35 352,25 грн. (а.с. 7).

Також, до суду надано розрахунок 3 % річних та інфляційної складової за прострочення виконання зобов`язання з оплати за отриману теплову енергію, поставлену КП «Київтеплоенерго» за період з 01.10.2019 по 31.07.2023 рік (а.с. 8).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води;

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії є, в тому числі, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 3 жовтня 2007 року №1198, встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до п. 29 Правил №1198 теплова енергія постачається безперервно.

Згідно п. 36 Правил №1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Відповідно до п. 40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Отже, законодавством України у сфері теплопостачання та надання комунальних послуг передбачено обов`язок споживача укласти відповідні договори на постачання теплової енергії, а також встановлено строки і порядок оплати поставленої теплової енергії, відповідно до яких отриманий товар та послуги оплачуються споживачем щомісячно. Такі положення законодавства у сфері теплопостачання свідчать про обов`язковість договорів про теплопостачання та неможливість споживача відмовитись від укладання договорів (за виключенням випадків та у порядку, встановлених законом). За таких обставин прийняття відповідачем оферти у вигляді поставленого товару та надання послуг може бути у виді мовчання.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договорів на постачання теплової енергії.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/4239/16 та постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №904/6293/17.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплоенергію у розмірі 35 352,25 грн., позивач посилався на те, що 10.07.2019 року між КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір № на постачання теплової енергії, відповідно до якого позивач зобов`язався постачати теплову енергію відповідачу, а відповідач зобов`язалась отримувати теплову енергію та оплачувати її вартість відповідно до умов, викладених у договорі. Однак відповідачка не вносила плату за поставлену теплову енергію в повному обсязі, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість, яка станом на 31.07.2023 року становить 35 352,25 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, посилалась на те, що в неї не виникло обов`язку щодо здійснення у межах договору № від 10.07.2019 року будь-якої оплати за постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, оскільки постачань позивачем теплової енергії до нежитлового приміщення понад заздалегідь придбаний його власником за договором № від 14.11.2018 року обсяг не відбулось включно до 29.01.2020 року та надалі. Крім того, заявила в суді першої інстанції про застосувати строків позовної давності.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка не надала до суду доказів, що їй вказані послуги не наддавались та що вона сплатила за надані послуги. Також, судом першої інстанції було вірно зазначено, що суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на ту обставину, що попередній власник мав переплату в сумі 27 905,99 грн. за придбану теплову енергію, оскільки суду не надано доказів, що попередній власник вказаного приміщення надав згоду на використання відповідачем обсягу придбаної теплової енергії. Договірні відносини позивача та попереднього власника не стосуються договірних відносин, які виникли між сторонами даного спору.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачка від надання позивачем вказаних житлово-комунальних послуг теплопостачання не відмовлялась та не відключалась, з претензією на адресу позивача щодо їх неотримання, або отримання в неналежній якості чи об`ємі також не зверталась.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції строків позовної давності, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, статтями 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року, а нарахування щодо ст. 625 ЦК України по липень 2023 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 16 січня 2024 року, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, а пунктом 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України згідно з яким зупинено строк позовної давності у період дії воєнного стану в Україні на строк дії такого стану, відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із позовом у межах строку позовної давності.

Крім того, згідно з вимогами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

У зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, враховуючи що зобов`язання відповідача є грошовим, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 3% річних в розмірі 3 675,80 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 15 581,34 грн., згідно розрахунку позивача, перевіреного судом.

Однак, колегія суддів не в повній мірі погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено.

Враховуючи викладене, нарахування позивачем з 24 лютого 2022 року по 31 липня 2023 року 3% річних та інфляційних втрат є безпідставним.

Так, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за період до 23 лютого 2022 року включно та здійснює наступний розрахунок.

Інфляційні втрати за період з 01.11.2019 по 23.02.2022 на суму заборгованості 1 649,36 грн.:

IIc (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18762290, Інфляційне збільшення: 1 649,36 x 1.18762290 - 1 649,36 = 309,46 грн.

(ІІС = ( ІІ1 : 100) x (ІІ2 : 100) x (ІІ3 : 100) x (ІІZ : 100

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення).

Розрахунок 3% річних за період з 01.11.2019 по 23.02.2022 на суму заборгованості 1 649,36 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/11/2019 до 31/12/2019 1 649,36 x 3 % x 61 : 365 : 100618,27 грн.
з 01/01/2020 до 31/12/2020 1 649,36 x 3 % x 366 : 366 : 10036649,48 грн.
з 01/01/2021 до 23/02/2022 1 649,36 x 3 % x 419 : 365 : 10041956,80 грн.

Всього: 114,55 грн.

Інфляційні втрати за період з 01.12.2019 по 23.02.2022 на суму 6 127,15 грн.:

IIc (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18643646, Інфляційне збільшення: 6 127,15 x 1.18643646 - 6 127,15 = 1 142,32 грн.

Розрахунок 3% річних за період з 01.12.2019 по 23.02.2022 на суму 6 127,15 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/12/2019 до 31/12/2019 6 127,15 x 3 % x 31 : 365 : 1003115,61 грн.
з 01/01/2020 до 31/12/2020 6 127,15 x 3 % x 366 : 366 : 100366183,81 грн.
з 01/01/2021 до 23/02/2022 6 127,15 x 3 % x 419 : 365 : 100419211,01 грн.

Всього: 410,44 грн.

Інфляційні втрати за період з 01.01.2020 по 23.02.2022 на суму 4 572,60 грн.:

IIc (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18881409, Інфляційне збільшення: 4 572,60 x 1.18881409 - 4 572,60 = 863,37 грн.

Розрахунок 3% річних за період з 01.01.2020 по 23.02.2022 на суму 4 572,60 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/01/2020 до 31/12/2020 4 572,60 x 3 % x 366 : 366 : 100366137,18 грн.
з 01/01/2021 до 23/02/2022 4 572,60 x 3 % x 419 : 365 : 100419157,47 грн.

Всього: 294,65 грн.

Інфляційні втрати за період з 01.02.2020 по 23.03.2022 на суму 23 003,14 грн.: IIc (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18881409, Інфляційне збільшення: 23 003,14 x 1.18881409 - 23 003,14 = 4 343,32 грн.

Розрахунок 3% річних за період з 01.02.2020 по 23.02.2022 на суму 23 003,14 грн.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 01/01/2020 до 31/12/2020 23 003,14 x 3 % x 366 : 366 : 100366690,09 грн.
з 01/01/2021 до 23/02/2022 23 003,14 x 3 % x 419 : 365 : 100419792,19 грн.

Всього: 1 482,28 грн.

Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 2 301,92 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 658,47 грн.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в розмірі 3 675,80 грн. та інфляційних втрат в розмірі 15 581,34 грн. підлягає зміні шляхом зменшення 3 % річних з суми 3 675,80 до 2 301,92 грн. та інфляційних втрат з суми 15 581,34 грн. до 6 658,47 грн.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Щодо судових витрат.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» слід стягнути 2 456,91 грн. (а.с. 78) та з позивача на користь відповідача слід стягнути 856,62 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції (а.с. 190).

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 3 % річних в розмірі 3 675,80 грн., інфляційних втрат в розмірі 15 581,34 грн. та в частині стягнення судових витрат, шляхом зменшення 3 % річних з 3 675,80 грн. до 2 301,92 грн. та інфляційних втрат з 15 581,34 грн. до 6 658,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () - 2 456,91 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 червня 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) - 856,62 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова