провадження № 22-ц/824/7311/2024
головуючий у суді І інстанції Усатова І.А.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року у справі за позовом Органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві районної державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року Орган опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просив: відібрати від ОСОБА_1 його малолітню доньку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення його батьківських прав відносно дитини, передати малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, а також стягнути з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини на її користь.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір дівчинки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3 18 серпня 2022 року дитина перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вперше інформація про дану родину надійшла до служби 2 жовтня 2019 року від ОСОБА_4 , про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до їх спільної доньки ОСОБА_2 .

Після смерті матері дитини, ОСОБА_4 , малолітня стала проживати із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

2 червня 2022 року до служби із письмовою заявою звернулася бабуся малолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій остання зазначила про погане ставлення до її онуки Ніни зі сторони батька ОСОБА_1 Дитина постійно плаче, батько з агресією відноситься до неї, не забезпечує належним харчуванням доньку, погрожує відправити до психіатричної лікарні.

Згідно листа середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва від 8 червня 2022 року стало відомо, що ОСОБА_1 цікавиться навчанням дитини, дуже часто телефонує класному керівнику та вчителям-предметникам з приводу успіхів доньки. Під час дистанційного навчання ОСОБА_5 відвідувала майже всі уроки, але на заняттях була пасивна. Домашнє завдання присилала із запізненням.

10 червня 2022 року спеціалістами служби спільно із інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, соціальним менеджером та практичним психологом Солом`янського районного з місті Києві центру соціальних служб було відвідано родину за місцем проживання. Під час візиту було встановлено, що умови для проживання дитини створені. Комісією було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами було встановлено рівень безпеки - небезпечно, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та ї сім`ї. У результаті чого, службою було направлено інформацію про родину ОСОБА_1 до центру соціальних служб, для вжиття заході відповідно до компетенції центру.

15 червня 2022 року ОСОБА_1 надав до служби письмове пояснення, в якому зазначив, що у нього із донькою нині складний період налагодження стосунків. Однак він з дитиною відвідує фахівців центру соціальних служб.

Відповідно до інформації Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30 червня 2022 року стало відомо, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності у 2017 році, за ст. 173-2 КУпАП.

З листа комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Солом`янського району міста Києва від 4 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 спостерігається в амбулаторії № 18 з народження, декларація укладена з лікарем-педіатром, щеплена за графіком, амбулаторію відвідує за потребою.

Відповідно до інформації центру соціальних служб від 24 червня 2022 року, 7 липня 2022 року та 22 липня 2022 року стало відомо, що ОСОБА_1 в бесіді висловлюється формально, зосереджений на матеріальних цінностях. Свою роль батька вбачає у фінансовому забезпеченні дитини та нав`язуванні власної точки зору. Має проблеми з аналізом власних почуттів та почуттів оточуючих людей. Практичним психологом центру ОСОБА_6 було надано 15 годин послуг психологічного консультування. Під час роботи з психологом ОСОБА_7 виявив високий рівень ригідності, що виявилось у запереченні інакшої точки зору та намаганні переконати психолога у власній правоті. За час консультування змін у стосунках з донькою не відбулося.

За спостереженням психолога, ОСОБА_2 поводиться невпевнено, скуто. Емоційно збіднена, апатична, цікавості до спілкування не виявляє. Спілкування з однолітками відсутнє внаслідок втрати інтересу до прогулянок та заборони батька на спілкування в соціальних мережах. Свій психологічний стан оцінює, як біль. Лякається фізичних дотиків батька.

11 серпня 2022 року спеціалістами служби спільно із інспекторами сектору ювенальної превенції та практичним психологом центру соціальних служб в черговий раз було відвідано родину за місцем проживання. Під час візиту було проведено бесіду з малолітньою ОСОБА_2 , в ході якої остання повідомила, що має складні стосунки із батьком, який фізично змушує її виконувати завдання згідно розкладу психолога центру соціальних служб. Змушує сідати їсти біля нього за один стіл, при отриманні відмови Ніни, реагує агресивно, погрожуючи фізичною розправою. Також малолітня зазначила, що батько залишає її часто одну вдома, не залишаючи ключі від вхідних дверей, у тому числі у нічний час. Комісією в черговий раз було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами було встановлено рівень безпеки небезпечний, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та її сім`ї. В результаті чого, службою було направлено інформацію про родину ОСОБА_8 до центру соціальних служб, для вжиття заході відповідно до компетенції центру.

Також комісією було здійснено виклик по спецлінії «102» на підставі фактів зазначених малолітньою ОСОБА_2 . По прибуттю за адресою проживання родини, інспекторами сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1

8 серпня 2022 року до служби вкотре із письмовою заявою від 3 серпня 2022 року звернулася бабуся дитини, ОСОБА_3 , яка просить невідкладно вжити заходів щодо протиправних дій ОСОБА_1 , які мають ознаки психологічного та фізичного насильства над її малолітньою онукою.

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 надав письмове пояснення на вищезазначене звернення ОСОБА_3 , в якому зазначив, що не вчиняв жодних дій, які можна розцінити, як домашнє насильство.

5 вересня 2022 року до служби надійшло повідомлення середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва про те, що учениця вищезазначеного навчального закладу ОСОБА_2 , 30 квітня 2011 року, 5 вересня 2022 року звернулась до класного керівника ОСОБА_9 , повідомивши про те, що її батько ОСОБА_1 б`є її. Крім того, змушує присягатися смертю бабусі, що вона нікому не буде повідомляти про те, що відбувається в них вдома. Дівчинка до школи прийшла неохайна, в пригніченому стані та говорила, що не хоче повертатися додому до батька.

Вищезазначене повідомлення було направлено до сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для вжиття термінових заходів відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

9 вересня 2022 року сектором з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та сектором ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві було поінформовано службу в телефонному режимі про складання термінового заборонного припису стосовно кривдника (серія АА № 260615 від 9 вересня 2022 року) та протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.173-2 КУпАП (серія ВАВ № 494285 від 9 вересня 2022 року) відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спеціалістами служби спільно з фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб терміново було здійснено виїзд до навчального закладу та складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , за результатами якого виявлено факт безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої, вжито невідкладних заходів до забезпечення її безпеки та невідкладно направлено до закладу охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1».

Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження № 320 від 12 вересня 2022 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищенаведене та у зв`язку з тим, що станом на сьогодні ОСОБА_1 не виконує свої батьківські обов`язки в повному обсязі, виходячи з інтересів дитини, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року позов задоволено.

Відібрано від ОСОБА_1 , його малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення його батьківських прав відносно дитини.

Передано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на опікування Органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття на користь опікуна (піклувальника) чи установи під опікою, якої буде перебувати дитина.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини з передачею її органу опіки та піклування, а в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 2 147,20 грн судового збору.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що жодних дій або бездіяльності, які б охоплювались приписами п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, відповідач не вчиняв по відношенню до своєї малолітньої доньки ОСОБА_10 . Не ухилявся від виконання своїй батьківських обов`язків по відношенню до доньки, повністю забезпечував її можливістю здобуття повної загальної середньої освіти, не поводився з дитиною жорстоко, не є алкоголіком або наркоманом, не вдавався до експлуатації своєї дитини та не примушував її до жебракування та бродяжництва.

Вважає, що правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду (Великої Палати Верховного Суду), стосувався тлумачення та застосування приписів ст. 161 СК України та Декларації прав дитини у справі про визначення місця проживання дитини і до питання відібрання дитини від батьків або одного із них без позбавлення батьківських прав, зазначений висновок, викладений у постанові Верховного Суду, - не має ніякого значення та взаємозв`язку.

Вказує, що ухвалюючи оскаржуване рішення та мотивуючи його, суд першої інстанції вважав, що поведінка відповідача по відношенню до доньки була негативною, однак будь-яку дію чи бездіяльність можна назвати негативною поведінкою, проте сам факт негативної поведінки не може бути підставою для застосування до батьків одного із суворіших заходів реагування - відібрання дитини.

Зазначає, що суд першої інстанції вважав доведеними факти вчинення фізичного та психологічного насилля відповідачем по відношенню до своєї доньки, проте це не відповідає дійсності, оскільки жодних фактів (декількох фактів) вчинення відповідачем домашнього насильства по відношенню до доньки не було. Вказує, що існує лише один випадок (факт), коли постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 760/10448/22 відповідача було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, однак з цією постановою відповідач категорично не погоджується.

Наголошує на тому, що на всіх етапах та стадіях розгляду справи головуюча суддя жодним чином не сприяла примиренню сторін, а тому відповідачу не зрозуміло, яка саме його процесуальна поведінка та поведінка під час розгляду цієї цивільної справи повинна була вплинути на рішення суду.

Також наголошує на тому, що жодний суд/суддя в Україні немає права піддавати критиці методи та форми виховання батьками своїх дітей, якщо вони очевидно не порушують моральних засад суспільства та не є протизаконними.

Зазначає, що більшість письмових доказів у справі, які були покладені в основу оскаржуваного рішення створені самим позивачем або посадовими особами/працівниками позивача, однак жодних незалежних (альтернативних) доказів, які б підтверджувати (доводили) обставини доцільності відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав у цій цивільній справі відсутні.

Вказує на порушення норм процесуального права, оскільки суддя діяла недобросовісно та упереджено. Спочатку суддя узгоджує питання відкладення подання клопотання про призначення експертизи на стадію розгляду справи по суті, а після подання такого клопотання відмовляє в його задоволенні з підстав порушення стадійності та строків заявлення (подання).

5 квітня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Заступника голови Солом`янської районної в м. Києві районної державної адміністрації - Горпинченко О., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, рішення суду першої інстанції є законне та обґрунтоване, і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_11 просили апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представники Солом`янської районної в м. Києві районної державної адміністрації - Крячок Т.Р. та ОСОБА_12 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_13 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що продовження роботи в рамках соціального супроводу, перебування малолітньої ОСОБА_2 , разом з батьком, без позитивних змін у поведінці останнього, становитиме небезпеку для малолітньої ОСОБА_2 , з точки зору її соціалізації, збереження фізичного та психічного здоров`я, формування життєвих установок, навиків, необхідних для успішної самореалізації.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_2 , батьками якої у свідоцтві у про народження серії НОМЕР_3 , виданому 6 травня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, зазначено: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Встановлено, що мати дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 27 січня 2022 року Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №84255170 від 13 вересня 2022 року, вбачається, що малолітня ОСОБА_2 , з 2 лютого 2022 року, стала проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Солом`янської РДА посилався на умисне невиконання ним свої батьківських обов`язків відносно малолітньої ОСОБА_2 , а також створення ним умов, перебування дитини в яких є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

З матеріалів справи вбачається, що за життя, 2 жовтня 2019 року ОСОБА_4 звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА із заявою про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до їх спільної доньки ОСОБА_2

2 червня 2022 року до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА із письмовою заявою звернулася бабуся малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій зазначено про погане ставлення до її онуки зі сторони батька ОСОБА_1 . Вказано, що дитина постійно плаче, батько з агресією відноситься до неї, не забезпечує належним харчуванням доньку, погрожує відправити до психіатричної лікарні.

Згідно листа середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва від 8 червня 2022 року №49, вбачається, що ОСОБА_1 цікавиться навчанням дитини, дуже часто телефонує класному керівнику та вчителям-предметникам з приводу успіхів доньки. Під час дистанційного навчання ОСОБА_5 відвідувала майже всі уроки, але на заняттях була пасивна. Домашнє завдання присилала із запізненням.

Актом обстеження умов проживання дітей від 10 червня 2022 року, затвердженим начальником Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА ОСОБА_14 , підтверджується, що 10 червня 2022 року спеціалістами служби спільно із інспектором сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, соціальним менеджером та практичним психологом Солом`янського районного з місті Києві центру соціальних служб було відвідано родину за місцем проживання. Згідно акта, під час візиту було встановлено, що умови для проживання дитини створені.

Окрім того, за результатом обстеження, комісією було складено Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, з якого вбачається, що за результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини, було встановлено рівень безпеки - небезпечно, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та її сім`ї. В Акті зафіксовано, що дитина повідомила про те, що батько на неї кричить та ображає, забрав у неї телефон, що виключає можливість спілкуватися з друзями та бабусею.

15 червня 2022 року ОСОБА_1 надав до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА письмове пояснення, в якому зазначив, що у нього із донькою нині складний період налагодження стосунків, однак він з дитиною відвідує фахівців центру соціальних служб.

Відповідно до листа Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 30 червня 2022 року №4817/128/55/-2022, ОСОБА_1 у 2017 році притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Згідно листа комунального некомерційного підприємства «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Солом`янського району міста Києва від 4 липня 2022 року №108-644 вбачається, що ОСОБА_2 спостерігається в амбулаторії № 18 з народження, декларація укладена з лікарем-педіатром, щеплена за графіком, амбулаторію відвідує за потребою.

Відповідно до листа Центру соціальних служб від 24 червня 2022 року №108/280-299, вбачається, що 10 червня 2022 року в ході проведення оцінки потреб сім`ї Шатило, під час спілкування з суб`єктами соціальної роботи, встановлено, що ОСОБА_1 в бесіді висловлюється формально, зосереджений на матеріальних цінностях. Свою роль батька вбачає у фінансовому забезпеченні дитини та нав`язуванні власної точки зору. Має проблеми з аналізом власних почуттів та почуттів оточуючих людей, аналізом своєї поведінки. Про психологічні потреби дитини інформації не має, схильний до гіперконтролю. Практичним психологом центру ОСОБА_6 було надано 15 годин послуги психологічного консультування. Під час роботи з психологом ОСОБА_1 виявив високий рівень ригідності, що виявилось у запереченні інакшої точки зору та намаганні переконати психолога у власній правоті. За час консультування змін у стосунках з донькою не відбулося.

Відповідно до листа Центру соціальних служб від 22 липня 2022 року №108/280-379, вбачається, що 19 липня 2022 року в ході проведення соціального інспектування, за спостереженням психолога, встановлено, що ОСОБА_2 поводиться невпевнено, скуто. Емоційно збіднена, апатична, цікавості до спілкування не виявляє. Спілкування з однолітками відсутнє внаслідок втрати інтересу до прогулянок та заборони батька на спілкування в соціальних мережах. Свій психологічний стан оцінює, як біль. Лякається фізичних дотиків батька.

8 серпня 2022 року ОСОБА_3 (бабуся дитини) звернулась до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА із письмовою заявою від 3 серпня 2022 року, в якій просить невідкладно вжити заходів щодо протиправних дій ОСОБА_1 , які мають ознаки психологічного та фізичного насильства над її малолітньою онукою.

Згідно акта обстеження умов проживання дітей від 11 серпня 2022 року, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА ОСОБА_14 , вбачається, що спеціалістами служби спільно із інспекторами сектору ювенальної превенції та практичним психологом центру соціальних служб, на підставі звернення ОСОБА_3 від 3 серпня 2022 року, відвідано родину Шатила за місцем проживання. Під час візиту було проведено бесіду з малолітньою ОСОБА_2 , в ході якої остання повідомила, що має складні стосунки із батьком, який фізично змушує її виконувати завдання згідно розкладу психолога центру соціальних служб. Змушує сідати їсти біля нього за один стіл, при отриманні відмови Ніни, реагує агресивно, погрожуючи фізичною розправою. Також малолітня зазначила, що батько залишає її часто одну вдома, не залишаючи ключі від вхідних дверей, у тому числі у нічний час. Комісією в черговий раз було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами було встановлено рівень безпеки небезпечний, що передбачає необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та її сім`ї. Також комісією було здійснено виклик по спецлінії «102» на підставі фактів зазначених малолітньою ОСОБА_2 . По прибуттю за адресою проживання родини, інспекторами сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1

3гідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації від 18 серпня 2022 року №25-с, дитину ОСОБА_2 взято на облік служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що проживає в сім`ї, де батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 надав до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА письмове пояснення, в якому зазначив, що не вчиняв жодних дій, які можна розцінити, як домашнє насильство.

Згідно повідомлення середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва від 5 вересня 2022 року №70, учениця зазначеного навчального закладу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 5 вересня 2022 року звернулась до класного керівника ОСОБА_9 , повідомивши про те, що її батько ОСОБА_1 б`є її. Крім того, змушує присягатися смертю бабусі, що вона нікому не буде повідомляти про те, що відбувається в них вдома. Дівчинка до школи прийшла неохайна, в пригніченому стані та говорила, що не хоче повертатися додому до батька.

Вищезазначене повідомлення було направлено до сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для вжиття термінових заходів відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що підтверджується листом Служби у справах дітей та сім`є Солом`янської РДА від 6 вересня 2022 року №108/24-2248.

9 вересня 2022 року інспектором сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 1 ст.173-2 КУпАП.

Згідно акта проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 від 9 вересня 2022 року вбачається, що спеціалістами служби спільно з фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб було здійснено виїзд до навчального закладу, за результатами чого виявлено факт безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої, вжито невідкладних заходів до забезпечення її безпеки та невідкладно направлено до закладу охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1». Окрім того, з акта вбачається, що відносно батька дитини ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис (серія АА №260615 від 09.09.2022).

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 320 від 12 вересня 2022 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно повідомлення КПН «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 16 вересня 2022 року №061/120-699, вбачається, що 9 вересня 2022 року до ЕНП «КМДКЛ №1» госпіталізована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зовнішній вигляд та фізичний стан задовільний, подряпини або синці відсутні, психоемоційний стан не задовільний, дитина знаходилась в пригніченому та напруженому стані. За результатом роботи з психологом встановлено, що дитина відчуває страх повернення до батька ОСОБА_1 .

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2022 року (справа №760/10448/22) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у розмірі 255 грн.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З постанови вбачається, що судом були встановлені факти застосування з боку ОСОБА_1 відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2011 року народження, психологічного та фізичного насильства за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 494138 від 11 серпня 2022 року. Зазначені висновки суду ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , які узгоджуються між собою та із показами допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_2 , 2011 року народження, яка повідомила суду про те, що 4 серпня 2022 року батько силоміць виніс її з квартири, застосовуючи до неї фізичну силу, та проти волі дитини виніс її на вулицю, та наносячи удари по спині, вимагав від дитини йти уперед, що завдано їй фізичного болю та моральних страждань, а також - на досліджених матеріалах справи про адміністративне правопорушення: розпорядженні № 320 від 12 вересня 2022 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини», відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від батька ОСОБА_1 у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини; листами Начальника служби у справах дітей ОСОБА_16 від 6 вересня 2022 року за № 108/24-2248, директора ЗОШ № 60 О. ОСОБА_17 , в яких зазначається про те, що дитина ОСОБА_18 повідомляє про те, що батько її б`є, змушує присягатись смертю бабусі, що ОСОБА_5 не буде нікому повідомляти про те, що відбувається в них вдома, дівчинка прийшла до школи неохайна, у пригніченому вигляді, говорила, що не хоче повертатись додому; терміновим заборонним приписом стосовно кривдника від 9 серпня 2022 року; Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11 серпня 2022 року, відповідно до якого слідує, що дитина повідомляє, що батько її ображає, може штовхнути, агресивно ставиться до неї; психолого-педагогічною характеристикою на дитину ОСОБА_19 , 11 років, відповідно до якої з 19 вересня 2022 року дитина перебуває у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради, дівчинка виглядала тривожною, заляканою, була бліда, мовлення пришвидшене та тихе, під час спілкування з психологом дитина постійно перебирала пальці та кусала нігті, особливо ці прояви збільшились при розповіді щодо проживання ОСОБА_10 з батьком та опису, як він з нею спілкувався. Все це може свідчити про нервове напруження та пережитий стрес. ОСОБА_5 розповіла психологу, як батько вивіз її до села, але не дозволив бачитися з бабусею, котра намагалась приїхати до неї, розповідала, що у селі батько її бив, годував кислим 5-ти денним супом, називав тупою та дурною, не дозволяв гуляти на вулиці та спілкуватись. Зі злів дитини, батько її бив по спині, також дитина часто проговорює психологу, що не хоче повертатись до батька та жити з ним, а хоче жити із бабусею. У розповіді дівчинка не називає ОСОБА_1 батьком, тільки використовує слова «він», «людина, яка мене дуже сильно образила». Дитина відмовляється від спілкування з батьком по телефону; дослідження психолога за методикою «Дитинство».

Згідно з повідомленням Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) від 6 жовтня 2022 року №069011-139, батьком дитини - ОСОБА_1 здійснювались неодноразові дзвінки до Центру стосовно відвідування дитини. Психологом Центру з`ясовувалось бажання дитини на побачення з батьком, проте остання відмовилась на відвідування її батьком та розмов з ним по телефону, отримання передач. При цьому, ОСОБА_1 продовжує наполягати на побаченні з донькою, від чого дитина перебуває у постійному стресі, що заважає її реабілітаційному процесу.

Згідно повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) від 18 листопада 2022 року №0609011-173, на момент зарахування до Центру дитина знаходилась у тривожному емоційному стані, говорила тихим голосом, її поведінка була невпевнена та насторожена. Дівчинка постійно перебирала предмети в руках або брала до рота пальці, що свідчило про тривожність та нервозність дитини. Адаптаційний період у Центрі пройшов у межах норми, загальний емоційний стан ОСОБА_2 , від моменту прибуття до Центру значно покращився, зменшилися прояви тривоги. Дівчинка спілкується з дітьми, охоче грає, проявляє ініціативу в спілкуванні, виявляє доброзичливість, в колективі дітей почуває себе в безпеці, приймається з дітьми в гру, охоче бере участь у групових заняттях. Дівчинка з радістю та бажанням чекає на кожну зустріч з бабусею, бабуся на зустрічах проявляє турботу та зацікавленість у потребах онуки. Помітно, що дівчинці з бабусею добре, тривога знижується. Влаштування ОСОБА_2 в родину бабусі буде відповідати інтересам дитини.

Згідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА від 12 грудня 2022 року №90-0, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , влаштовано в сім`ю ОСОБА_3 до вирішення питання про форму влаштування дитини.

Згідно відповіді Солом`янського районного в м. Києві центру соціальних служб Солом`янської РДА від 1 вересня 2022 року №108/280-511 на адвокатський запит ОСОБА_13 , з 24 жовтня 2019 року по 24 лютого 2021 року практичним психологом ОСОБА_20 надавались психологічні консультації матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 щодо її психоемоційного стану та міжособистісних стосунків з колишнім чоловіком, також надавались психологічні консультації дитині ОСОБА_2 для налагодження стосунків з батьком. За цей період ОСОБА_2 було надано 19 психологічних консультації. Під час роботи ОСОБА_2 була в спокійному стані, з легкістю йшла на контакт з психологом та ділилась своїми проблемами та відчуттями. На кожну психологічну консультацію до Центру дівчинку приводила мама або бабуся, у цей період батько від послуг психологічного консультування відмовився. За результатом інспектування родини та проведення оцінки потреб сім`ї 15 липня 2022 року, ОСОБА_1 було рекомендовано пройти курс з підвищення батьківського потенціалу, звернутися за допомогою до психолога з метою поглибленої корекції емоційно-вольової сфери, забезпечити для доньки звернення до фахівця з питань корекції дитячої депресії. Всіх членів сім`ї поінформовано, зокрема, про необхідність отримання соціально-психологічної допомоги неповнолітньою ОСОБА_2 .

Згідно висновку ДОП сектору ДОП ВП Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Любонько Ю.М. від 13 червня 2017 року, затвердженого начальником Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_21 , за результатом проведення перевірки по матеріалам зареєстрованим в журналі ЄО за №37364, 37396, 37407 від 26 травня 2017 року, підтвердився факт вчиненого насильства в сім`ї, з приводу чого відносно ОСОБА_1 було складено протокол №АА 983851 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

За результатом розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285 постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 7 грудня 2022 року (справа №760/12442/22), справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП, повернуто начальнику УПП в м. Києві ДПП.

За результатом розглядуу протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285 постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 2 травня 2023 року (справа №760/12442/22) закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

У суді першої інстанції також були допитані свідки ( ОСОБА_3 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_15 ; малолітня ОСОБА_2 ), які підтвердили обставини, встановлені судом.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції колегія апеляційного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї .

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 квітня 2018 року у справі "Лазоріва проти України" основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання державних органів. Додатково можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній "повазі" до сімейного та/або приватного життя. Проте межі між позитивними та негативними обов`язками держави за цим положенням не можна визначити з достатньою точністю. Застосовні принципи, тим не менш, є подібними. У обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства у цілому, при цьому певне значення мають цілі другого пункту статті 8. У обох контекстах держава користується певною свободою розсуду.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі "Kruskic v. Croatia" від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність" (Рішення ЄСПЛ "Bogonosovy v. Russia" від 05 березня 2019 року, п. 82).

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання.

Відповідно до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866(далі - Порядок), якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють.

Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень.

Пунктом 51 Порядку передбачено, що у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідач відповідно до частини третьої статті 170 СК України не позбавлений можливості повернути дітей.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12 червня 2023 року у справі № 461/2084/20.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, суд правильно встановив, що поведінка відповідача по відношенню до його доньки є негативною та несе загрозу для її життя та здоров`я, тому доведеними є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 170 СК України для постановлення судом рішення про відібрання дитини від батька, не позбавляючи його батьківських прав, а саме у тому випадку, якщо залишення дитини у нього є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У підтвердження наведених підстав стороною позивача надано ряд доказів, які надані уповноваженими органами, а саме: інспекторами сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві; класним керівником середньої загальноосвітньої школи № 60 комплексного розвитку дітей «Росток» м. Києва; працівниками КПН «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1»; працівниками служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА; інспекторами сектору ювенальної превенції; практичним психологом центру соціальних служб; поясненнями свідків.

Колегія не може погодитись із доводами апеляційної скарги про те, що ці докази не можуть бути враховані, оскільки були створені самим позивачем. Як убачається із матеріалів справи стороною позивача були зібрані докази, що містять інформацію різних уповноважених органів та свідків з приводу предмету спору. Надання доказів у підтвердження позиції сторони, є процесуальним обов`язком сторони спору. Жодних доводів чи доказів, що надані стороною позивача докази є сфальсифіковані, апеляційна скарга не містить.

З урахуванням наведених доказів, та інформації, яку вони містять, колегія апеляційного суду погоджується, що у суду першої інстанції не було підстав ставити під сумнів чи ігнорувати зазначені стороною позивача обставини та пояснення самої дитини про те, що залишення дитини у батька наразі є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Зокрема у доводах апеляційної інстанції не наведені переконливі докази, які дають підстави сумніватися у правдивості заявлених дитиною скарг на поведінку батька, вважати такі заяви дівчинки надуманими.

Відповідач не був позбавлений можливості надати свої докази у спростування наданих стороною позивача доказів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що за відсутності в матеріалах справи доказів того, що поведінка відповідача змінилася, по відношенню до малолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про відібрання дитини.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме: Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини; лист Центру соціальних служб від 22 липня 2022 року №108/280-379; акт обстеження умов проживання дітей від 11 серпня 2022 року, затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА Давиденко В.; зафіксоване звернення ОСОБА_2 до класного керівника ОСОБА_9 ; акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 від 9 вересня 2022 року; повідомлення КПН «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 16 вересня 2022 року №061/120-699; Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2022 року (справа №760/10448/22); повідомлення Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу КМР (КМДА) від 18 листопада 2022 року №0609011-173, колегія суддів вважає доведеними факти вчинення фізичного та психологічного насилля відповідачем по відношенню до своєї доньки.

Таким чином, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що відібрання малолітньої ОСОБА_2 від її батька ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення її інтересів та максимально можливою мірою виживання і здорового розвитку дитини.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. В даному випадку існування небезпеки є доведеним.

До того ж, суд правильно вказав на те, що за обставин, які склалися у сім`ї ОСОБА_1 , тимчасове по своїй суті відібрання дитини є доцільним, як з точки зору дотримання здоров`я та якнайкращих інтересів дитини, так і з точки зору надання відповідачу можливості проявити своє прагнення до виправлення у ставленні до виконання батьківських обов`язків.

Незгода скаржника з оцінкою суду щодо наявних в матеріалах справи доказів не вказує на те, що суд неправильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини справи, оскільки згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що задовольняючи позовні вимоги в частині відібрання дитини суд виходив лише з тих підстав, що поведінка відповідача по відношенню до доньки була негативною, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки висновок суду є мотивованим та достатньо обґрунтовує підстави для задоволення позову.

Так, як вже вказувалося вище, задовольняючи позовні вимоги про відібрання дитини, суд виходив з того, що протягом тривалого часу не відбулося позитивних змін в поведінці відповідача, незважаючи на комплекс застосованих стороною позивача заходів, що становитиме небезпеку для залишення дитини з батьком.

Більше того, у всіх наданих позивачем письмових доказах, які не спростовані відповідачем, міститься інформація про те, що дитину відібрано у ОСОБА_1 у зв`язку із виявленням факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої. Окрім того, відносно батька дитини ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис (серія АА №260615 від 9 вересня 2022 року).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги того факту, що відповідач не ухилявся від виконання своїй батьківських обов`язків по відношенню до доньки, повністю забезпечував її можливістю здобуття повної загальної середньої освіти, не є алкоголіком або наркоманом, не вдавався до експлуатації своєї дитини та не примушував її до жебракування та бродяжництва, не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для тимчасового відібрання малолітньої дитини, які були встановлені у цій справі і прямо передбачені нормами СК України.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що судом не доведено факти вчинення фізичного та психологічного насилля відповідачем по відношенню до своєї доньки, оскільки з наявними у справі постановами, якими його було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідач категорично не погоджується, тому що відповідні судові рішення є чинними. Відтак встановлені у таких судових рішеннях обставини підлягають врахуванню судом під час розгляду цієї справи.

Так, в даній справі, вчинення психологічного та фізичного насилля щодо доньки відповідачем підтверджується попри постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року й іншими доказами.

Крім того, незгода відповідача із постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 760/10448/22, якою його було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП, не може слугувати самостійною підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач не погоджуючись із постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 5 жовтня 2022 року, не був позбавлений можливості оскаржити її в апеляційному порядку, однак таким правом не скористався.

У доводах апеляційної скарги сторона відповідача також посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції спочатку було відкладене вирішення питання щодо клопотання про призначення експертизи на стадію розгляду справи по суті, а після подання такого клопотання було відмовлено в його задоволенні судом з підстав порушення стадійності та строків заявлення (подання).

Так, дійсно, судом першої інстанції не мотивовано підстави для відхилення клопотання про призначення експертизи внаслідок порушення стадії звернення (розгляд справи по суті) з урахуванням того, що судом було задоволене клопотання про відкладення розгляду відповідного клопотання.

В той же час, як вбачається із ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про призначення судової психологічної експертизи, суд першої інстанції виходив із ряду підстав, зокрема, що відсутні підстави для проведення експертизи, а її призначення призведе до затягування розгляду справи. Також суд вказав, що відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні висновки експертів на своє замовлення відповідно до ст. 106 ЦПК України.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув клопотання відповідача та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в його задоволенні.

Апеляційний суд також звертає увагу на те, що не погоджуючись із таким висновком суду першої інстанції відповідачем у доводах апеляційної скарги указані заперечення щодо незгоди з таким процесуальним рішенням суду першої інстанції, однак жодних клопотань про призначення експертизи на стадії апеляційного розгляду справи не заявлено.

Крім того, як вбачається із клопотання про призначення експертизи, яке відповідач подав до суду першої інстанції, він просив призначити у справі психологічну експертизу, на вирішення якої ставив наступні питання: яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_1 , особливості його виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини; чи має малолітня ОСОБА_18 індивідуально-психологічні особливості, які суттєво вплинули на характер її стосунків з батьком ОСОБА_1 ; чи можлива певна психокорекція задля налагодження стосунків малолітньої ОСОБА_23 з батьком ОСОБА_1 ; чи могли індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_23 та/або певні обставини та події в її житті (смерть матері, війна, зміна місця проживання) суттєво вплинути на її ставлення до батька ОСОБА_1 ; Яким чином можуть вплинути умови виховання ОСОБА_1 на психологічний стан та розвиток малолітньої ОСОБА_23 ; чи має залежність оцінка сімейної ситуації дитиною від впливу з боку інших дорослих, зокрема з боку баби - ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст. 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-ХІІ та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (далі Інструкція).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з п.6.1 Інструкції об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).

Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки (п.6.3. Інструкції ).

В порядку п.6.4. Інструкції основним завданням психологічної експертизи є визначення у підекспертної особи: індивідуально-психологічних особливостей, рис характеру, провідних якостей особистості; мотивотвірних чинників психічного життя і поведінки; емоційних реакцій та станів; закономірностей перебігу психічних процесів, рівня їхнього розвитку та індивідуальних її властивостей.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, висновки експертизи надаються для підтвердження обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи, в тому числі повторної.

Колегія суддів наголошує, що судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є відібрання дитини без позбавлення батьківських прав саме з підстав виявлення спеціалістами служби спільно з фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітньої, у зв`язку з чим вжито невідкладних заходів до забезпечення її безпеки та невідкладного направлення до закладу охорони здоров`я комунального некомерційного підприємства «Київської міської дитячої клінічної лікарні №1». Окрім того, з акта вбачається, що відносно батька дитини ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис (серія АА №260615 від 09.09.2022). Загроза життю та здоров`ю малолітньої також підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №494285 відносно ОСОБА_1 від 9 вересня 2022 року, складеного інспектором сектору з протидії домашньому насильству відділу поліції Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві; розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 320 від 12 вересня 2022 року «Про негайне відібрання малолітньої дитини», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; повідомленням КПН «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» від 16 вересня 2022 року №061/120-699; постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2022 року (справа №760/10448/22).

Питання, які відповідач зазначає в клопотанні про призначення експертизи стосуються предмету розкриття інших обставин, які не входять до предмету доказування у цій справі, а саме індивідуально-психологічних особливостей малолітньої дитини, які суттєво вплинули на характер її стосунків з батьком та зовнішніх причин.

Ураховуючи наведене, колегія апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції, який відмовив у задоволенні клопотання про призначення експертизи, в тій частині, в якій суд першої інстанції визнав проведення експертизи недоцільною, оскільки на вирішення її були поставленні питання, які виходять за межі доводів позову позивача.

Також колегією апеляційного суду не встановлено обов`язкових підстав для призначення експертизи судом незалежно від наявності таких клопотань у сторін спору, оскільки підстави заявленого позову ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, які не суперечать один одному та не спростовані стороною відповідача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що мета проведення у справі судової психологічної експертизи призведе до штучного затягування процесу, при цьому, як наголошує ЄСПЛ, право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п.1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.).

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги з приводу того, що судом не було застосовано практику Європейського Суду, а саме рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року справа «Савіни проти України», колегія суддів не вважає такі доводи обґрунтованими з урахуванням наступного.

Так, у вказаному рішенні ЄСПЛ вказав на те, що оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, Суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: "Шульц проти Польщі" (Schultz v. Poland), N 50510/99, від 8 січня 2002 року; "Реммо і Узункая проти Німеччини" (Remmo and Uzunkaya v. Germany), N 5496/04, від 20 березня 2007 року; та "Полашек проти Чеської Республіки" (Polasek v. Czech Republic), N 31885/05, від 8 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Суд не розглядав ніяких доказів на підтвердження інформації про неналежний догляд - не заслуховував, наприклад, самих дітей, не досліджував їхні медичні документи, не звертався до висновків педіатрів чи показань сусідів. Не було свідчень того, що судові органи якимсь чином аналізували, якою мірою стверджувану незадовільність виховання дітей зумовлювала саме непоправна нездатність заявників забезпечувати належну опіку і піклування.

Разом із тим, у даній справі предметом спору не є питання про встановлення опіки. Предметом цього спору є виключні обставини щодо тимчасового відібрання дитини від батька без позбавлення його батьківських прав.

Як було встановлено, малолітня дитина ОСОБА_2 з 18 серпня 2022 року перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації як така, що опинилася в складних життєвих обставинах.

Службою у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації було здійснено соціальний супровід ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_2 , про що до матеріалів справи надано відповідні докази.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що в даній справі відсутні підстави вважати, що Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не вживала відповідних заходів для недопущення ситуації, яка склалась.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Так, ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції врахувавши обставини щодо стану здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення, а також застосувавши положення ч. 4 ст. 170, ст. 180, 181, 182, 193 СК України, дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в частині аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Апеляційна скарга не містить доводів незгоди з рішенням суду в цій частині, в тому числі й щодо розміру аліментів, визначених судом.

Таким чином, відсутні правові підстави і для скасування рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відібрання дитини та стягнення аліментів є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба