Справа № 450/390/24 Провадження № 2/450/864/24
19 вересня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Расяк С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -
Представник позивача звернувся в суд з цивільним позовом у якому просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
08 квітня 2024 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області В. Коваль подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого вказав, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради 07 березня 2024 року розглянуто зібрані матеріали по даній справі, а також заслухано в телефонному режимі ОСОБА_2 , яка повідомила, що з 2017 року не брала участі у вихованні та утриманні доньки, не цікавиться станом її здоров`я і успішністю, не намагалась жодним чином зв`язатися із дитиною, не вчиняла жодних дій, щоб зблизитись з нею. Долучив витяг із протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради, висновок та рішення № 6-6-2024 від 07 березня 2024 року щодо затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Вказав, що заперечень щодо позовних вимог не має, а при вирішенні спору поклався на розсуд суду.
10 квітня 2024 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області Манчур М.І. подано докази на підтвердження скерування сторонам відзиву на позовну заяву від 08 квітня 2024 року.
Ухвалою від 21 серпня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, зобов`язано позивача ОСОБА_1 забезпечити явку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання, визнано обов`язковою явку представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, в судове засідання.
В судовому засіданні 16 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_5 , із думкою якого погодився ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримали з мотивів викладених у позові, просили такі задовольнити. Вказали, що відповідач систематично змінює місце проживання, а також час від часу знаходиться за межами України. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, ОСОБА_6 пояснила, що в ході телефонної розмови з ОСОБА_2 , остання заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, однак повідомила, що з 2017 року не брала участі у вихованні і утриманні доньки, не цікавиться станом її здоров`я та успішністю, не намагалась жодним чином зв`язатися із дитиною, не вчиняла жодних дій, щоб зблизитись з нею. Просила позовні вимоги задовольнити.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є донькою сторін по справі. Вказала, що протягом 8-ми років проживає із батьком, сестрою та бабою, оскільки матір їх залишила. За вказаний період часу вона жодного разу не спілкувалась із матір`ю. До моменту початку спільного проживання із батьком, вона з сестрою жила з матір`ю, яка психологічно і фізично знущалась над ними. Вважає позов підставним, оскільки протягом 8-ми років ОСОБА_2 ними жодного разу не цікавилась, а тому негідна бути матір`ю. Зазначила, що на даний момент проживає разом із хлопцем.
За ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Заслухана в судовому засіданні дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що до виповнення їй 10-ти років проживала разом із сестрою та матір`ю, не маючи постійного місця проживання, оскільки вони постійно переїжджали з місця на місце. Матір фізично та психологічно над ними знущалася, а тому її сестра ОСОБА_7 пішла жити до батька, за якою згодом пішла і вона. Вказала, що у 2018-2019 роках потрапила в аварію та лише тоді матір вперше і єдиний раз зателефонувала до неї.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву та жодних клопотань не подала.
Зі згоди сторони позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення сторони позивача та представника третьої особи, думку дитини, допитавши свідка, розглянувши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.
Частинами 2 та 3 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
У відповідності до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
В силу ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10 жовтня 2007 року Виконкомом Миклашівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 жовтня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
21 серпня 2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.08.2023 року (дня подачі заяви до суду) та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.
Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 03 серпня та 29 листопада 2023 року, а також довідок органу місцевого самоврядування № 148 від 03 серпня 2023 року, № 226 від 02 листопада 2023 року, у житловому будинку АДРЕСА_1 , проживають і зареєстровані позивач ОСОБА_1 разом із доньками ОСОБА_7 , ОСОБА_3 . Батько ОСОБА_1 самостійно здійснює виховання дітей, які перебувають на його повному утриманні. Мати ОСОБА_2 участі у вихованні, догляді та утриманні дітей не приймає, аліменти не сплачує, материнські обов`язки ігнорує і не виконує.
Довідкою № 48 від 27 липня 2023 року стверджується, що ОСОБА_3 є ученицею Підберізцівського ліцею Підберізцівської сільської ради, а також характеризується з позитивної сторони.
Витягом із протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради від 07 березня 2024 року встановлено, що на засіданні заслухано в телефонному режимі відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, однак повідомила, що з 2017 року не брала участі у вихованні і утриманні доньки, не цікавиться станом її здоров`я та успішністю, не намагалась жодним чином зв`язатися із дитиною, не вчиняла жодних дій, щоб зблизитись з нею.
Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Рішенням № 6-6-2024 Виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області від 07 березня 2024 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновком, який є додатком № 1 до рішення № 6-6-2024 Виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області від 07 березня 2024 року, встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний висновок мотивований тим, що відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, сьомий рік проживає окремо від дитини та протягом вказаного періоду не цікавиться станом справ і здоров`я доньки, не бере участі у її вихованні, чим порушує вимоги ст.ст. 150, 155 СК України, ст.ст. 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства».

За п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, думки дитини, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 279-284, 289 ЦПК України, ст. ст. 7, 150, 155, 164-166, 171, 180-182 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складено 19 вересня 2024 року.

Суддя Мусієвський В.Є.