Справа № 536/2350/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Реки А.С., розглянувши заяву про самовідвід судді Реки А.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про захист прав споживачів,-

Встановив:

В провадження судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Реки А.С. надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про захист прав споживачіву відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.09.2024.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішує спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України», наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У рішенні у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року Суд нагадує, що безсторонність, у значенні, наведеному в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви із цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У зв`язку із цим навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» та Рішенні ЄС від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Згідно пунктів 10, 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» - незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. Незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя. При винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що можуть впливати на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватись довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, ОСОБА_1 неодноразово заявляв відводи судді Реці А.С., зокрема по справі № 536/1506/23 такі відводи були розглянуті та вирішені ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки Анни Сергіївни було відмовлено; ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року, якою у задоволенні другої заяви ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки Анни Сергіївни було відмовлено; ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 грудня 2023 року, якою було задоволено третю заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки Анни Сергіївни. По справі № 536/1698/23 ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Реки А.С. було визнано необґрунтованою.

Також, відповідні відводи ОСОБА_1 неодноразово були заявлені судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Реці А.С. та обґрунтовані стійкою недовірою ОСОБА_1 до суду під головуванням судді Реки А.С., тим, що він сприймає головуючого суддю Реку А.С. як упереджений склад суду, зокрема, по справам № 536/1698/23, № 536/2790/23, № 536/1290/24, № 524/5476/24, де стороною по справі є ОСОБА_1 , які ухвалами суду від 08.02.2024, 13.02.2024, 18.06.2024, 28.08.2024 були задоволені у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 завідомо склалося суб`єктивне стійке переконання про необ`єктивність та упередженість судді у справі, і хоча в дійсності таких об`єктивних фактів установлено не було, це може стати причиною недовіри до об`єктивності, справедливості та законності майбутнього судового рішення незалежно від результатів розгляду справи.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Частиною першою статті 39 ЦПК України передбачено, що за наявності підстав, зазначених у статях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Зі змісту перелічених статей слідує, що суддя зобов`язаний взяти самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом.

Вищеперелічені положення ЦПК України є своєрідною гарантією постановлення законного та обґрунтованого рішення, дотримання судом принципу законності при розгляді цивільних справ. При здійсненні правосуддя суддя повинен бути не тільки незалежним та підкорюватися лише закону, а й безстороннім та неупередженим. При цьому на практиці можуть виникати певні об`єктивні підстави, за якими суддя може заявити самовідвід.

Суд повинен виходити з того, що самовідвід виключає найменшу підозру у зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду, про що зазначає Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, в ухвалі від 07.11.2023 у справі № 705/4712/17.

Право на справедливий суд насамперед повинне забезпечуватись безсторонністю судді. Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, для запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі (пункти 183, 184 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.11.2021 у справі №11-202сап21).

Також, на необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді вказує Верховний Суд у своїй практиці, зокрема, в ухвалах від 23 липня 2024 року у справі № 905/1926/18, від 12 грудня 2023 року у справі № 910/4462/22, від 03 березня 2021 року по справі № 569/6008/19, провадження № 61-1594вно21, зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади та вказуючи, що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів.

З цих міркувань, з метою усунення обставин, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності і неупередженості суду, суддею Рекою А.С. 19 вересня 2024 року було заявлено самовідвід із підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, який мотивований саме обставинами необхідності усунення будь-яких можливих сумнівів у безсторонності суду в очах стороннього спостерігача та сторін у справі.

Норма про самовідвід гарантує неупередженість та об`єктивність здійснення правосуддя.

Обставини, викладені суддею в обґрунтування заяви для самовідводу, у разі подальшого розгляду справи, можуть викликати сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді як у і сторін у справі та і у стороннього спостерігача.

Відповідно до положень ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, з огляду на зміст численних відводів, заявлених ОСОБА_1 , в яких він висловлює стійку недовіру судді Реці А.С., а також задля того, щоб у сторін у справі та з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості головуючого судді під час вирішення даної справи, та задля сприяння підтримці до зростання довіри суспільства, сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів, тобто в цілому до судової влади в Україні, суд вважає доцільним заяву судді Реки А.С. про самовідвід задовольнити, а справу необхідно передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд, -

Постановив:

Задовольнити заяву судді Реки Анни Сергіївни про самовідвід.

Відвести суддю Кременчуцького районного суду Полтавської області Реку Анну Сергіївну від розгляду цивільної справи № 536/2350/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про захист прав споживачів.

Цивільну справу № 536/2350/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» про захист прав споживачів, передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяА. С. Река