Справа № 203/6171/24
Провадження № 2-о/0203/186/2024
УХВАЛА

11 листопада 2024 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Ханієва Ф.М., розглянувши матеріали цивільної справи в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

Встановив:

29 жовтня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Нестерчук Сергій Володимирович (далі заявник) звернувся до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, в якій заявник просить суд:

- встановити факт прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається з квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 року, цивільну справу №203/6171/24, провадження №2о/0203/186/2024, було розподілено головуючому судді Ханієвій Ф.М., яка передана судді канцелярією суду 11.11.2024 року.

Суд, ознайомившись із заявою та доданими до неї копіями документів, проаналізувавши норми ЦПК України, дійшов таких висновків.

Як видно зі змісту заяви та доданих до неї документів, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина. За життя ОСОБА_2 16.03.2016 року склала заповіт, за яким заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_2 та грошові кошти в ПАТ КБ «ПриватБанк», заявнику ОСОБА_1 . Заявник 21.05.2024 року звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Сисоєнко І.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом, у зв`язку з чим приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа №20/24 від 21.05.2024 року.

Постановою приватного нотаріуса ДМНО Сисоєнко І.В. від 19.09.2024 року заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті тітки ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту постанови нотаріуса видно, що приватний нотаріус під час розгляду заяви ОСОБА_1 встановила, що спадкодавцю не належить квартира АДРЕСА_2 , яка зазначена у заповіті. Нотаріус вказала, що цей факт вона встановила з правовстановлюючого документа, а саме: свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпропетровським Заводобудівельним комбінатом від 09.03.1995 року. Нотаріус в постанові також посилається на норми ЦК України, Закону України «Про нотаріат», положення Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, за якими заповіт вважається недійсним, якщо складений особою, яка не мала на це право, та при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту.

При цьому заявник долучила до заяви копію свідоцтва про право власності на житло від 09.03.1995 року, складеного органом приватизації Дніпропетровським Заводобудівельним комбінатом, про те, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві приватної власності ОСОБА_2 ; свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 09.03.1995 року №П-244.

Тобто наявні два різні об`єкта нерухомого майна: квартира АДРЕСА_2 , вказана у заповіті від 16.03.2016 року, та квартира АДРЕСА_1 . На думку заявника, квартира АДРЕСА_1 , є спадковою квартирою.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, перелік яких зазначено у цій статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При цьому, вирішуючи питання про відкриття окремого провадження, суд не встановлює наявності чи відсутності у заявника спадкового права, і не робить з цього приводу жодних висновків. Для підтвердження чи встановлення даного цивільного (спадкового) права заявник має звернутись до суду в порядку цивільного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно за його місцезнаходженням.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», підпункту 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2020 року у справі №200/14136/17 вказав, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку (постанова ВС від 14 квітня 2021 року, справа №205/2102/19-ц ).

Згідно з абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення №5 від 31.03.1995 року» та ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного вище, суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі в порядку окремого провадження встановив, що обставини, щодо яких заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, виникли після смерті спадкодавця ОСОБА_2 та відкриття спадкової справи. У зв`язку з цим між спадкоємцями померлої виникли спадкові правовідносини. При цьому встановлені обставини вказують на наявність спору про право власності на спадкове майно. Встановлення факту прийняття спадщини впливатиме на права та обов`язки інших спадкоємців, а у разі їх відсутності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, та власників спірного спадкового майна.

Таким чином, суд доходить висновку, що у відкритті окремого провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, слід відмовити. Одночасно заявнику суд роз`яснює її право звернення до суду в порядку позовного провадження, тобто з позовом про захист своїх прав, які вона вважає порушеними, невизнаними чи оспореними, на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315, 318, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У відкритті окремого провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Копію ухвали суду надіслати заявниці.

Ухвала набирає законної сили з її моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя Ф.М. Ханієва