Справа № 444/3138/22 Головуючий у 1 інстанції: Олещук М. М.
Провадження № 22-ц/811/2217/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання - Матяш С. І.,

з участю - позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Яцуляка Т. Р., відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки - адвоката Огородник І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки і піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визначення місця проживання дітей з матір`ю,

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просив встановити постійним місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання їх батька ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області був зареєстрований шлюб між ним та відповідачкою, актовий запис № 36, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 36. У шлюбі в них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 16.04.2009 р., яке видане Адміністрацією штату Пенсільванія, Відділ охорони здоров`я; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 22.06.2010 р., яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 91; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 від 16.03.2012 р., яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 60.

На даний час ОСОБА_4 має вік повних тринадцять років, ОСОБА_5 має вік повних дванадцять років, а ОСОБА_6 має вік повних десять років. Таким чином, усі спільні діти позивача та відповідача є малолітніми.

Позивач та відповідач проживають окремо. Позивач проживає у будинку своєї матері ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2022 року, який виконаний посадовими особами Виконавчого комітету Жовківської міської ради. Даний будинок належить матері позивача на праві приватної власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 657418 від 28.05.2003 року серії ВАА № 886521, виданий Державним комунальним підприємством Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації. Усі спільні діти сторін на даний час проживають спільно із своєю матір`ю, відповідачем в справі.

З того часу, як, позивач та відповідач проживають окремо, батько (позивач) бере пряму участь у вихованні та житті усіх дітей: турбується про їх здоров`я, проводить з ними свій вільний час, створює комфортні та належні умови для їхнього повного та гармонійного розвитку, виховує їх в атмосфері любові та поваги, матеріально забезпечує їх. Між батьком та дітьми існує тісний та взаємний зв`язок, міцний та постійний психологічний контакт. Основою такого контакту є щира зацікавленість батька усіма справами дітей, який ґрунтується на принципах партнерства, рівноправ`я, взаємоповаги, визнання, розуміння та знання своєї дитини батьком.

Позивач проходить військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_4 Державної прикордонної служби України, що підтверджується Довідкою № 12/2 від 14 листопада 2022 року, яка видана Державною прикордонною службою України, та регулярно сплачує кошти на утримання дітей (аліменти), що підтверджується Довідкою про доходи з яких сплачуються аліменти за період з 23.02.2021 по 30.09.2022, яка видана ВЧ НОМЕР_4 та Довідкою про виплату аліментів за період з 10.2022 по 11.2022, яка видана ВЧ НОМЕР_4 . Позивач має основне місце роботи (служби) та заробітну плату (грошове забезпечення), що підтверджується Довідкою про доходи за період з 23.02.2021 по 30.09. 2022, яка видана ВЧ НОМЕР_4 .

Позивач позитивно характеризується по місцю служби, що підтверджується Характеристикою на майора ОСОБА_1 , 1978 року народження, освіта - другий (магістерський) рівень вищої освіти, яка видана командиром ВЧ НОМЕР_4 та по місцю проживання, що, в свою чергу, підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2022 року, який виконаний посадовими особами Виконавчого комітету Жовківської міської ради.

На даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявили бажання проживати з батьком. Однак, враховуючи, що вони продовжують проживати з відповідачем, своєю матір`ю, а вона не дає згоди на переїзд дітей до батька, такий спір належить вирішити в судовому порядку.

Між позивачем та дітьми, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існує тісний психоемоційний зв`язок і вони хочуть проживати спільно. Такий стан речей буде максимально сприяти їх інтересам та даватиме можливість гармонійно та повноцінно розвиватись дітям, як особистостям.

Щодо проживання спільної дочки, малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , то на даний час позивач вважає правильним те, що її постійне місце проживання визначене сторонами, як місце проживання матері ОСОБА_2 і з цього приводу спору у сторін не має.

Натомість, спільне проживання усіх дітей спільно з відповідачем грубо порушує принцип рівності особистих немайнових прав кожного з подружжя щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки в такому випадку позивач не може повноцінно реалізовувати свої права.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив встановити постійним місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання його батька ОСОБА_1 . Заява мотивована досягненням старшим сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14-літнього віку.

Просив позовні вимоги задовольнити.

В грудні 2022 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: орган опіки і піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в якому просила суд визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з їх матір`ю ОСОБА_2 .

Зустрічний позов обґрунтовує тим, що шлюб між нею та ОСОБА_1 зареєстрований 03 червня 2006 року. Від шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З жовтня 2020 року шлюбні відносини між сторонами повністю припинені, сторони проживають окремо. На даний час справа № 444/2503/22 про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді Жовківського районного суду Львівської області.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 стверджує, що в момент припинення спільного проживання між сторонами не було спорів стосовно місця проживання дітей, оскільки всі троє дітей залишилися проживати з нею та на даний час безперервно проживають з нею у АДРЕСА_2 та перебувають на її утриманні, що підтверджується Актами обстеження матеріально-побутових умов. Жодних перешкод у побаченні та спілкуванні з дітьми позивач відповідачеві не чинить.

ОСОБА_2 зазначає, що вона працює на посаді лікаря-невропатолога центру «Терпія» 2- го ЛМТО КРН «Лікарня ім. Князя Лева». За місцем роботи характеризується позитивно. Вона, як мати, належно виконує свої материнські обов`язки, діти доглянуті, охайні, забезпечені необхідним харчуванням, одягом, засобами гігієни, літературою.

Позивач також зазначає, що вона є власником житлового будинку загальною площею 154,8 кв.м. по АДРЕСА_2 , а також присадибної земельної на площею 0,09 га за цією ж адресою. Вона створює дітям належні умови для проживання, навчання, розвитку та дозвілля, діти мають достатньо простору для навчання та ігор.

З дітьми в неї склалися довірливі та дружні відносини, діти люблять проводити з нею час, охоче діляться з нею своїми секретами.

Що стосується відносин дітей з батьком, то такий їх постійно критикує, тому діти до нього ставляться з побоюванням, що підтверджується листом Центру надання соціальних послуг КЗ Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 27.04.2021 за результатами здійснення оцінки потреб сім`ї ОСОБА_2 психологом центру.

Відповідач свого обов`язку щодо утримання дітей не здійснював, в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надавав, тому позивач змушена була звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів на дітей. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16.09.2021 ухвалено стягувати із ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.02.2021 року. Рішення суду ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконав, для примусового виконання рішення вона вимушена була звертатися до органів державної виконавчої служби. ОСОБА_1 не може забезпечити дітям стійке та безпечне середовище для їх проживання, розвитку та навчання, оскільки власного житла не має. Його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 (в/ч).

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Таким чином, станом на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Самостійне виховання дитини підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком.

Таким чином, виходячи із положень чинного законодавства, постійне проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, без матері, не узгоджується із службовими обов`язками по несенню військової служби. Обов`язки по забезпеченню щоденних потреб дітей, піклування про їх навчання, здоров`я, дозвілля не поєднуються із виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби. Відповідач не в змозі буде забезпечити дітям належний догляд та опіку.

Всі троє дітей постійно росли разом та ніколи не розлучалися як між собою, так і з матір`ю, між дітьми наявні довірливі відносини та тісний емоційний зв`язок, що було встановлено психологом «Центру надання соціальних послуг». Відтак, розлучення дітей, про яке просить позивач за первісним позовом, визначення місця проживання двох старших дітей з ним, а молодшої доньки з матір`ю, стане для них стресом, негативно вплине на психоемоційний зв`язок між дітьми, та відносини між ними протягом всього наступного життя, що явно не відповідає інтересам дітей.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_2 вважає, що проживання всіх трьох дітей разом з матір`ю якнайкраще відповідатиме забезпеченню інтересів дітей.

В листопаді 2023 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну предмету зустрічного позову, у якій просила суд визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з їх матір`ю ОСОБА_2 . Заява мотивована тим, що старший син досяг 14 - річного віку і суд не може визначати місце його проживання з кимось із батьків, оскільки за законом право вибору місця проживання надано саме дитині, яка досягла 14 років.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: орган опіки і піклування Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, про визначення місця проживання дітей з матір`ю, задоволено.

Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив таке в апеляційному порядку, подавши в липні 2024 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , в якій міститься прохання скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Вважає оскаржуване судове рішення необґрунтованим, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом у якому просив суд (згідно уточнених позовних вимог) встановити постійним місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 місце проживання їх батька ОСОБА_1 .

У шлюбі з відповідачем у них народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . народилося троє дітей:

На момент подачі позову ОСОБА_4 мав вік повних тринадцять років, ОСОБА_5 мав вік повних дванадцять років, а ОСОБА_6 мала вік повних десять років. Таким чином, усі спільні діти позивача та відповідача на момент подачі позову були малолітніми та проживали спільно із своєю матір`ю, відповідачем по справі. Проте, позивач бере пряму участь у вихованні та житті усіх дітей:

Позивач проходить військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_4 Державної прикордонної служби України та регулярно сплачує кошти на утримання дітей (аліменти).

На даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виявили бажання проживати з батьком. Однак, враховуючи, що вони продовжують проживати з відповідачем, своєю матір`ю, а вона не дає згоди на переїзд дітей до батька. Позивач прагне присутності в особистому просторі кожного з дітей, пізнавати їх особисті потреби та активно взаємодіяти зі своїми дітьми, дбати про своїх дітей і показувати їм хороший приклад. Між ними існує почуття довіри, що, в сою чергу, торує шлях до безболісного подолання різних непорозумінь.

Щодо проживання спільної дочки, малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , то на даний час позивач вважає правильним те, що її постійне місце проживання визначене сторонами, як місце проживання матері ОСОБА_2 (відповідача) і з цього приводу спору у сторін не має.

Вважає, що спільне проживання усіх дітей спільно з відповідачем грубо порушує принцип рівності особистих немайнових прав кожного з подружжя щодо участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки в такому випадку позивач не може повноцінно реалізовувати свої права.

Звертає увагу на те, що не погоджується із висновком, що згідно Висновку органу опіки та піклування, зміст якого представник третьої особи підтримав у судовому засіданні, вказаний орган, вивчивши всебічно надані їм матеріали, опитавши дітей, та батьків дійшов до переконання, що первісний позов слід задовольнити.

На думку заявника, приймаючи таку позицію, третя особа виходила, в першу чергу з того, що усі діти висловили одностайне бажання проживати з батьком, позивачем. Така сама позиція була висловлена також і опитаними в судовому засіданні дітьми. Однак, суд першої інстанції безпідставно відкинув вказані вище обставини, не мотивувавши це у своєму рішенні. Окрім того, в суді першої інстанції встановлено, зокрема, і з пояснень дітей, те, що кожен з батьків надає достатньо коштів на їх утримання, а тому твердження відповідача про те, що позивач, буцімто, не бере участі у утриманні дітей, не відповідають дійсності. Суд дійшов висновку, що при визначенні місця проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід враховувати, що він тривалий час проживає спільно з матір`ю, яка здійснює належний догляд за ним, турбується про сина, забезпечує його розвиток і виховання, дитина забезпечена всім необхідним та має належні умови проживання. Однак, аналогічна ситуація існує і з батьком, позивачем по справі, про що суд першої інстанції не зазначає у своєму рішенні, чим порушує рівність прав батька та матері при вирішенні цього спору. А при наявності однакових обставин думка дитини, зокрема і в даному випадку, має мати вирішальне значення, адже суд зобов`язаний діяти саме в його інтересах.

26 серпня 2024 року зареєстровано відзив представника ОСОБА_2 - ОСОБА_10 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Відзив обґрунтовано законністю рішення суду першої інстанції та необґрунтованістю доводів апеляційної скарги. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року - без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову щодо визначення місця проживання доньки сторін ( ОСОБА_9 ) в апеляційному порядку не оскаржується, відтак в цій частині його апеляційний перегляд не здійснюється.

Тобто, в апеляційному порядку переглядається рішення суду як в частині вирішення первісного позову, так і зустрічного позову, проте лише в частині позовних вимог про визначення місця проживання молодшого сина сторін - ОСОБА_8 .

Спору щодо місця проживання старшого сина сторін - ОСОБА_11 між ними немає.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову та зустрічного позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом спору у справі є визначення місця проживання молодшого сина сторін, який досягнув віку чотирнадцяти років після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_12 03 червня 2006 року зареєстрували шлюб, який розірваний рішення Жовківського районного суду Львівської області від 08 березня 2023 року (справа № 444/2503/22).

В сторін у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_7 народився син ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 - син ОСОБА_14 та ІНФОРМАЦІЯ_9 - дочка ОСОБА_20.

Із акта обстеження матеріально-побутових умов від 15 листопада 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , сусіди його характеризують як добропорядного громадянина, працьовитого і ввічливого, конфліктів із сусідами з його боку ніколи не було. Власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (мати позивача).

Згідно із довідкою Державної прикордонної служби України від 14 листопада 2022 року №12/2, майор ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу.

У характеристиці на майора ОСОБА_1 , 1978 року народження зазначено, що за час проходження військової служби на посадах офіцерського складу, з 2017 року по даний час, майор ОСОБА_1 зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, до виконання посадових обов`язків відноситься сумлінно, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, за характером витриманий, порядний, тактовний, при спілкуванні з колегами по службі дотримується морально-етичних норм. Уміє спілкуватися з людьми різних соціальних груп та світоглядів. Користується заслуженим авторитетом серед особового складу.

ОСОБА_2 працює на посаді лікаря-невропатолога поліклінічного відділення № 1 Центру «Терапія» і з 01 жовтня 2022 року переведена на 0,5 ставки цієї посади.

Із акта обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 28 вересня 2021 року встановлено, що діти: ОСОБА_15 , 2009 р.н., ОСОБА_8 , 2010 р.н., ОСОБА_9 , 2012 р.н., проживають з мамою у АДРЕСА_4 .

Із акта обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 29 вересня 2022 року встановлено, що вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з дітьми без чоловіка, та здійснює самостійно утримання дітей. ОСОБА_2 є власником земельної ділянки та будинку, що знаходяться за цією адресою.

У характеристиці ОСОБА_2 з місця праці зазначено, що вона працює лікарем-невропатологом, її загальний стаж роботи 14 років, за час роботи зарекомендувала себе висококваліфікованим спеціалістом, дисциплінована і уважна до пацієнтів, врівноважена по характеру, свої обов`язки виконує сумлінно, користується повагою серед співробітників та авторитетом серед хворих, постійно працює над підвищенням свого професійного рівня.

У характеристиці на ОСОБА_2 Жовківською міською радою Львівського району Львівської області зазначено, що вона зареєстрована по АДРЕСА_4 , скарг від сусідів та інших громадян міста на гр. ОСОБА_2 в міську раду не надходило.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в користь їх матері ОСОБА_2 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суд набрало законної сили 22.10.2021 року.

Відповідно до довідки про виплату аліментів, яка видана ОСОБА_1 , сплачено аліментів з 01 жовтня 2022 року - 26 898 грн 18 коп., заборгованість становить 184 903 грн 56 коп.

Згідно із розрахунком заборгованості по аліментах від 01 березня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01 липня 2023 року становить 203 872 грн 63 коп.

У довідці про доходи, яка видана ОСОБА_1 , зазначено, що загальна сума нарахованого доходу за період з 23 лютого 2021 року по 30 вересня 2022 року становить 653 758 грн 99 коп.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 , яка займає посаду лікар-невропатолог 1 кат., загальна сума її доходу з 01 квітня 2023 року по 30 вересня 2023 року становить 156 093 грн 76 коп.

Із актів обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 від 29 червня 2023 року, від 18 липня 2023 року, від 24 жовтня 2023 року встановлено, що ОСОБА_2 разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 та здійснює самостійно утримання дітей, матеріально-побутові умови задовільні.

У Висновку виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області як органу опіки та піклування по справі №444/3138/22 року про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зазначено, що ОСОБА_1 з ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 03.06.2006 року. У шлюбі у них народилося троє дітей син: ОСОБА_11 , 2009 р.н., син ОСОБА_8 , 2010 р.н., та ОСОБА_9 , 2012 р.н. З жовтня 2020 року, після припинення фактичних стосунків між подружжям, діти проживають в сім`ї матері, яка займається їх вихованням. Батько проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання батька ОСОБА_1 - хороші, також є створені хороші умови для виховання і розвитку дітей, діти мають окремі кімнати, які забезпечені меблями та побутовою технікою, про що начальником служби у справах дітей, головним спеціалістом служби у справах дітей Жовківської міської ради та заступником директора-начальника відділу соціальної допомоги Центру надання соціальних послуг, було складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання та акт оцінки потреб.

Мати ОСОБА_2 проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 . Матір створила належні умови для проживання та навчання дітей, також створені умови для безпечних прогулянок.

Неповнолітній ОСОБА_16 , 2009 року народження, був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жовківської міської ради, під час розмови з членами комісії, зазначив, що він знає, що має право вже самостійно вирішувати з ким із батьків йому проживати і тому хоче проживати разом з батьком, а також бути разом з братом та сестрою. Хлопець зазначив, що батько більше займається з ними та допомагає з уроками.

Малолітня ОСОБА_17 , 2012 року народження, також була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жовківської міської ради, під час розмови з членами комісії зазначила, що уроки робить сама, але якщо потрібна допомога, то допомагає тато. Дівчинка зазначила, що проживає та ночує в мами, але більше буває з татом, а також виявила бажання жити з батьком.

Малолітній ОСОБА_18 , 2010 року народження, був запрошений на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жовківської міської ради, під час розмови з членами комісії, зазначив, що мама забороняла їм шість місяців бачити тата. Дитина зазначила, що хоче жити з татом, також зауважила, що мама менше з ними буває.

Комісією з питань захисту прав дитини Жовківської міської ради у 2021 році розглядалося питання щодо участі батька у вихованні дітей. Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради №9 від 16.04.2021 року визначено час спілкування ОСОБА_1 з дітьми. Прийняття такого рішення свідчить про те, що матір`ю вчинялись перешкоди у спілкуванні дітей з батьком. Діти та батько стверджують, що шість місяців їм не дозволялось спілкуватися.

Враховуючи, що і у матері, і у батька створені належні умови для проживання дітей, також бажання самих дітей жити з батьком, керуючись статтями 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини від 7 листопада 2023 року, виконавчий комітет Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

З метою об`єктивного прийняття рішення судом щодо місця проживання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , врахування бажання дітей, орган опіки та піклування вважає за необхідне провести бесіду з дітьми у ході розгляду справи у суді із залученням психологів, педагогів та без присутності батьків.

Даний висновок затверджено Рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 23 від 09 листопада 2023 року.

Судом першої інстанції у присутності психолога ОСОБА_19 було заслухано думку дітей сторін, зокрема сина ОСОБА_14 , який розповів, що він навчається у 8 класі, йому на даний час є 13 років, він має сестру, якій 12 років, і старшого брата, якому 15 років. Уроки він робить сам, інколи допомагає сестрі і братові із домашніми завданнями. Після школи він йде додому, грає в комп`ютерні ігри, складає з братом комп`ютер. Його улюбленим предметом є фізика. Він відвідує додаткові заняття з англійської мови, йому дуже подобається англійська мова. Мама знає англійську мову і допомагає йому з англійською. Зараз вони з братом самостійно збирають комп`ютер, їм в цьому допомагає тато. Уроки він робить самостійно, але якщо потрібна допомога з української літератури чи написати якийсь твір, то він просить маму йому допомогти, а якщо щось з фізики, то просить про допомогу тата. Розповів, що вони дружні разом з братом і сестрою. Зазначив, що мама є лікаркою, і з нею він спілкується про медичні теми, йому цікаві різні медичні діагнози. З татом він теж розмовляє на різні теми, про школу і навчання. Протягом останнього місяця він живе в більшості в тата, а ОСОБА_20 живе в більшості в мами. Тато хоче, щоб ми всі разом спілкувалися і були дружні. ОСОБА_14 вважає, що проблеми проживання з татом або з матір`ю він не бачить, так як він перебуває і в тата, і в мами. Зазначив, що він бажає проживати з татом, але до мами він теж буде приходити. Йому ніхто не забороняє. У тата в них з братом ОСОБА_21 спільна кімната, у мами - в них окремі кімнати. У будинку, де проживає тато, проживає ще і бабуся, а в будинок, де проживає мама нещодавно приїжджала інша бабуся із Америки. Мама не забороняє йому ходити до тата. Вони мають тварин, у тата в них є котик, а у мами - котик і дві собачки. На вихідних вони їдуть до Львова на шопінг або з татом або з мамою, ходять в кіно. У них є ще дві прабабусі, вони ходять до них в гості. Коли він хворіє, то завжди ним опікується мама, яка має велику аптечку і є лікаркою. На літніх канікулах вони їздили у табір «Строкаті Єноти ». Одяг і всі необхідні речі йому купляє і тато, і мама.

Психолог ОСОБА_19 пояснила, що поведінка та висловлювання дітей є вільними, та свідчать про те, що в них немає образи на когось з батьків і батьки для них є рівноцінними.

Згідно з характеристикою учня 8-А класу Жовківського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 зарекомендував себе як старанний учень, досить активний. Комунікабельний, відкритий до спілкування, рівень успішності учня - достатній, на уроках - спокійний, уважний, уміє зрозуміло та чітко виразити свою думку. Хороша техніка читання. Переважають такі риси характеру: акуратність. Ввічливість, відповідальність, врівноваженість, справедливість, стриманість, тактовність, чуйність. Завжди вирішує спірні ситуації в класі справедливо та чесно, з однокласниками не конфліктує. Має статус дитини учасника АТО. Бере активну участь у спортивних іграх, позашкільних заходах, регулярно відвідує уроки фізкультури. Із батьків навчанням ОСОБА_14 цікавиться мама, відвідує батьківські збори, контактує з класним керівником та вчителями.

Листом «Центру надання соціальних послуг» Комунального закладу Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 27 квітня 2021 року, який адресований ОСОБА_1 повідомлено, що психологом центру було здійснено оцінку потреб сім`ї ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Відповідно до оцінки потреб сім`ї, у дітей ОСОБА_21 , ОСОБА_14 та ОСОБА_20 відсутні ознаки складних життєвих обставин, діти розвиваються відповідно вікових норм. Скарг на стан здоров`я немає, одяг відповідає сезону, діти охайні, дотримуються особистої гігієни, старанно виконують домашні завдання, маючи для цього відповідні умови та техніку. Під час бесіди з психологом діти легко йшли на контакт, були відкриті до спілкування, емоційний стан дітей був урівноважений та спокійний. За результатами психодіагностичних методик з`ясовано, що у дітей позитивне ставлення до матері, вони люблять проводити з нею свій час, розмовляти та ділитися своїми секретами. З батьком діти також люблять проводити час, але насторожено ставляться до його критики. Між дітьми є довірливі стосунки, вони мають друзів. ОСОБА_14 сумує з приводу того, що батьки проживають окремо, хотів би жити в повній сім`ї. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 не травмовані даною ситуацією. Негативних змін в психоемоційному стані дітей не виявлено. З`ясовано, що з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_24 негативного психологічного впливу на дітей, у тому числі залякувань чи навіювань відповідних думок не виявлено. На момент здійснення оцінки потреб, з`ясовано, що зустрічі із батьком проводяться регулярно у визначений комісією час.

Ухвалюючи рішення про визначення місця проживання ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що він тривалий час проживає спільно з матір`ю, яка здійснює належний догляд за ним, турбується про сина, забезпечує його розвиток і виховання, дитина забезпечена всім необхідним та має належні умови проживання. З урахуванням наведеного вище, суд вважав, що саме мати забезпечить якнайкращі інтереси дитини з метою реалізації її прав на освіту, всебічний розвиток, здоров`я, виховання в оточенні любові і поваги. Місцевим судом також враховано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як батьки, які безсумнівно відіграють важливу роль у житті та розвитку дітей, мають рівні права та обов`язки піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. За умови реального та обопільного бажання сторони у справі мають можливість забезпечити умови для належного спілкування дітей з обома батьками та дітей між собою. Батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право брати участь у їх житті та вихованні незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Визначення місця проживання дітей з матір`ю не позбавляє батька можливості любити своїх дітей, піклуватися про них, брати участь у їх вихованні та фізичному і духовному розвитку.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, інтелектуального, духовного, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

Згідно із частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої та третьої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (частина друга статті 6 СК України).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналогічні висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 16 липня 2015 року у справі MAMCHUR v. UKRAINE, заява № 10383/09, § 100.

Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року)

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17 про те що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема:

- особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності);

- відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною);

- можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків);

- стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги);

- стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо.

Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19).

Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21).

Колегія суддів наголошує, що дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право кожного на повагу до приватного і сімейного життя.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Отже законодавець визначив, що умовою постановлення судом рішення всупереч думки дитини, яка може її висловити, є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року (дія якої, відповідно до Закону України від 03 серпня 2006 року № 69-V, поширюється зокрема на розгляд судами справ про визначення місця проживання дитини) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган:

a) визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності;

b) якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння: - упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію;- у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; - надає можливість дитині висловлювати її думки;

c) приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

У рішенні від 02 лютого 2016 року у справі «N.Ts. and Others v. Georgia», заява № 71776/12, § 72, ЄСПЛ вказував, що діти мають право на те, щоб з ними консультувалися та їх вислуховували з питань, що їх стосуються. Зокрема по мірі того, як діти дорослішають, і з плином часу вони можуть формулювати власну думку про свій контакт (спілкування) з батьками, суди повинні приділяти належну увагу їхнім поглядам і почуттям, а також праву на повагу до їхнього приватного життя.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у стабільній та благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

У розглядуваній справі сторони, які розірвали шлюб та мешкають окремо, не дійшли згоди щодо визначення місця проживання своїх малолітніх дітей, проте спірним залишається визначення місця проживання лише молодшого сина сторін. Спору щодо місця проживання старшого сина та дочки між сторонами не існує.

Орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_20 (незважаючи на визнання ОСОБА_1 зустрічного позову ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дочки разом з матір`ю) разом із батьком, враховуючи, що і у матері, і у батька створені належні умови для проживання дітей, проте врахував бажання самих дітей жити з батьком.

При цьому встановив, що батько і матір матеріально забезпечені, проживають в одному населеному пункті, створили умови для проживання дітей, характеризуються позитивно, обоє мають уявлення про методи виховання дітей, достатньо обізнані щодо їх потреб.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів враховує, діти проживають спільно з матір`ю протягом тривалого часу, мати більше приділяє уваги дітям, діти є різнополими, в будинку матері, яка є його власником, кожен із дітей має окрему обладнану кімнату з усім необхідним, включаючи «живий куточок», діти виховуються у доброзичливій атмосфері.

Матір не створює як батьку, так і дітям жодних перешкод у спілкуванні між собою, відвідинах помешкання батька, який також піклується про своїх дітей і любить їх.

Судами також встановлено, що батько дітей є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, зареєстрований за місцем проходження служби, яку проходить у Львівській області, проте фактично проживає в будинку своєї матері.

Суд, враховуючи факт введення в Україні воєнного стану, а також у зв`язку із цим переведення Збройних Сил України на воєнний стан, що може мати своїм наслідком зміну місця проходження служби батьком, відтак залишення дитини без належного батьківського піклування та догляду, вважає за доцільне врахувати цей факт при вирішенні спору.

Також врахуванню підлягають обставини, що у сторін є троє дітей різного віку та різної статі, між якими склалися міцні родинні відносини, які без достатніх та вагомих для цього підстав не можуть бути розірвані.

У справі, що переглядається таких обставин не встановлено.

Незважаючи на те, що син сторін ОСОБА_14 висловив бажання проживати з батьком, колегія суддів, з урахуванням встановлених обставин, вважає за доцільне погодитись з висновками суду першої інстанції щодо визначення місця проживання сина ОСОБА_14 з матір`ю, адже першочергова увага повинна приділятися не інтересам батьків, а саме інтересам дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків.

Також колегія суддів враховує, що приписи статті 161 СК врегульовано питання вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, а син сторін - ОСОБА_14 , станом на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, не може вважатися у розмінні положень СК України, малолітнім.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого суду в оскарженій частині, який визначаючи місце проживання сина ОСОБА_14 з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дітей і обов`язком батьків діяти в їх інтересах, при вирішенні спору надав першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вірно вирішив, визначивши місце проживання сина ОСОБА_14 з матір`ю на даному етапі його життя, що також сприятиме якнайкращому забезпеченню його інтересів як неповнолітньої особи, при цьому правильно не погодився з висновком органу опіки та піклування.

Відтак, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме про те, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, підстави для здійснення розподілу судових витрат, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич