Справа № 521/2395/24
Номер провадження № 2/521/2960/24
02 травня 2024 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бобуйка І.А.,
секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,
22.02.2024 року позивач звернувся через підсистему, що забезпечує обмін процесуальними документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, органами та установами системи правосуддя, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, що іменується "Електронний суд", тобто у електронній формі, до суду з вказаною позовною заявою, у якій просив суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24 грудня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за №5240.
Також, разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: забезпечити позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису, вчиненого приватним Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем 24.12.2019 року, який зареєстрованого в реєстрі за №5240, у виконавчому провадженні №61086630.
Ухвалою Малиновського районного суд м. Одеси від 23.02.2024 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.
Ухвалою Малиновського районного суд м. Одеси від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Малиновського районного суд м. Одеси від 19.03.2024 року підготовче провадження закрито та призначено судове засідання по суті.
В судове засідання позивач не з`явився, подав розам з позовом до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій просив суд розглянути справу без його особистої участі, позовні вимоги просив задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час, місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «АЛАНД» , як правонаступник ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору відступлення прав вимоги №02/10/2019-ФА від 02 жовтня 2019 року, звернулося до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича з метою вчинення виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості за кредитними договором від 17 вересня 2013 року.
Відповідно до змісту оскаржуваного виконавчого напису зазначено, що з позивача за період 23 серпня 2018 року по 29 листопада 2019 року необхідно стягнути суму у розмірі: 29 188,86- заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 3 497,64 - заборгованість по відсоткам; 300, 00 - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 32 986, 50 грн.
Судом встановлено, що при вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Суд вважає, що даний виконавчий напис повинний бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з огляду на таке.
Виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент його вчинення.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та розділ 2, глава 16, п.1, п.п.1.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N? 296/5, - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Постанову Кабінету міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:
Пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов?язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.
Для одержання виконавчого напису подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;
б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;
в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов?язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;
г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв?язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;
ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу».
Пункт. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов?язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача непогашення заборгованості.
Колегія суддів прийшла до переконання, що запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов?язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису.
Оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб?єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника).
Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису! Щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.
До цього, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса (08.09.2020 року), чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні кредитного договору, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 вищенаведеного Переліку), який рішенням суду визнано незаконною та нечинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 24 грудня 2019 року також не передбачалось. Тобто, іншими словами, підставою для вчинення виконавчого напису відповідач повинен був надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору.
Таким чином, судом встановлено, що у момент вчинення виконавчого напису 24 грудня 2019 року були відсутні правові підстави для його вчинення.
Відповідно до частини 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та частини 5 ст.411 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого таким, що не підлягає виконанню.
Судом встановлено, що розмір заборгованості, визначений відповідачем у заяві про вчинення виконавчого напису, не є безспірний
Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
У відповідача, як кредитодавця, право вимоги за кредитним договором за останнім платежем виникло18.09.2016 року, а до нотаріуса відповідач звернувся 24.12.2019 року, тобто з часу виникнення права вимоги до реалізації цього права минуло більше 3 років.
Крім того, попри припинення з 17.09.2016 року права нараховувати відсотки за кредитом, відповідач продовжив їх нарахування до 29.11.2019 року. Нотаріус вчинив виконавчий напис 24.12.2019 року, яким визначив стягнути з позивача на користь відповідача прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом після 17.09.2016 року, що свідчить про недотримання вимоги закону щодо безспірності заборгованості.
Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами позивача про вчинення спірного виконавчого напису із порушенням вимог закону, що тягне визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за позовну заяву немайнового характеру, яка подана фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подачу заяви про забезпечення доказів або позову складає 0,2розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом передбачено, що при поданні документів через "Електронний суд" судовий збір сплачується у розмірі 0,8 (ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір").
Отже, відповідачу необхідно сплатити судовій збір за позовну заяву немайнового характеру, що подана фізичною особою у розмірі 968,96 грн. та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 484,48 гривень .
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору за позовні вимоги у розмірі 968,96гривень та за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 484,48 гривень.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Керуючись ст.ст. 16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 34, 50, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 76-78, 83, 141, 258- 259, 263 - 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку у тридцятиденний строк. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СУДДЯ: Бобуйок І.А.