ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4043/23 Номер провадження 22-ц/814/1056/24Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Пихтіної Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2023 року, постановлене суддею Савченко Л.І. (повний текст складено 23 жовтня 2023 року),

у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

10.05.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить визнати незаконними дії ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо розповсюдження конфіденційної інформації відносно нього у відкритому доступі та стягнути моральну шкоду, у зв`язку із понесеними душевними стражданнями, приниженням честі, гідності та ділової репутації у сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування вимог позову зазначає, що 20.03.2023 у своїй поштовій скриньці за адресою: АДРЕСА_1 , виявив фірмовий бланк ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на якому надрукована вимога-попередження. Такий бланк знаходився не у конверті та не надсилався рекомендованим листом, а отже був у відкритому доступі для сторонніх осіб. Тоді як на бланку знаходилася конфіденційна інформація про його місце проживання, анкетні дані, а також відомості про неіснуючі борги та попередження про звернення до суду.

Із цього приводу він звертався до відповідача із заявами від 10.04.2023 та 05.05.2023, на які не отримав відповідей щодо підстав розкриття його персональних даних для сторонніх осіб. Вважає, що такими діями відповідач порушив вимоги статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Конституції України, статті 306 ЦК України, допустивши розповсюдження у відкритий доступ його персональних даних, що дало змогу стороннім особам скористатися ними в злочинних цілях. Увесь цей час він, позивач, знаходиться у напруженому психо-емоційному стані, що шкодить стану його здоров`я, як інваліду ІІ групи, оскільки згідно висновків лікарів йому протипоказана емоційна напруга.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 18.10.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, розповсюдження відповідачем персональних даних позивача у відкритому доступі. Відтак, заявлені ним вимоги є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються виключно на судженнях позивача, а тому не підлягають задоволенню, як і вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Позивач оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що факт розповсюдження відповідачем його персональних даних у відкритий доступ підтверджується фотознімком, приєднаним ним до позовної заяви та залишеним поза увагою районного суду.

Звертає увагу, що в судовому засіданні відповідач не заперечив факту ідентичності бланку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та не надав доказів на підтвердження того, що така вимога-попередження була направлена йому поштою і, що мало місце незаконне втручання у поштовий конверт сторонніми особами.

Вважає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд порушив пункт 49 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, за змістом якого виконавець надсилає споживачеві попередження про те, що у разі непогашення ним заборгованості надання послуг може бути обмежене (припинено) рекомендованим листом з повідомленням про вручення/та шляхом повідомлення споживачів через його особистий кабінет.

Також при винесенні рішення районний суд допустив порушення його конституційних прав, гарантованих статтями 31, 32 Конституції України, а також положення процесуального закону, зокрема, статей 12, 81 ЦПК України, оскільки ним були надані належні та допустимі докази на підтвердження вимог позов, не спростовані відповідачем та які безпідставно залишені поза увагою районного суду.

07.12.2023 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Зазначає, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» ведеться робота з метою досудового погашення заборгованості шляхом направлення попереджень щодо сплати боргу за комунальні послуги, у тому числі позивачу в цій справі.

Згідно прикінцевих положень Індивідуальних договорів підприємство, як виконавець, має право надсилати повідомлення, документи та інформацію, що передбачені цим договором, на поштову адресу приміщення споживача або іншими засобами зв`язку, зазначеними споживачем.

При цьому на виконання пункту 3 наказу Міністерства розвитку громад та території України від 31.01.2020 №23, з метою захисту персональних даних споживачів рахунки на оплату комунальних послуг, сформовані виконавцем комунальної послуги або уповноваженою особою, надсилаються споживачу у закритому вигляді.

Отже, підприємство надсилало на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) «Вимогу-попередження» з дотриманням вимог до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, з метою уникнення покладення на позивача, як споживача послуг, додаткового фінансового навантаження у вигляді судового збору і жодних дій щодо розголошення інформації відносно позивача підприємство не вчиняло.

Наголошує, що «Вимога-попередження» містила у собі інформацію про заборгованість, яка повністю відповідала дійсності та була достовірною, надсилалася підприємством до поштової скриньки позивача у закритому доступі від сторонніх осіб і не висвітлювалася у будь-яких носіях, доступних для загального кола людей.

Вважає надані позивачем докази неналежними та недопустимими, а посилання позивача, що поширена відносно нього інформація ганьбить його честь та гідність оціночним судженням, що не ґрунтуються до доказах.

03.01.2024 позивачем подано заяву про визнання відзиву таким, що суперечить вимогам ч.3 ст.119, ст.178 ЦПК України, вважає його необґрунтованим та зазначає, що у відзиві відсутня дата його подання, що свідчить про його пред`явлення поза межами строку, встановленого ухвалою суду від 30.11.2023.

Суд апеляційної інстанції такі твердження позивача відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки 15-ти денний строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу обраховується від дати отримання відповідачем копії апеляційної скарги та ухвали про відкриття провадження, а не від дати її постановлення. Указані процесуальні документи отримані ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 03.12.2023 у підсистемі «Електронний суд», а тому поданий підприємством через засоби поштового зв`язку 07.12.2023 відзив на апеляційну скаргу відповідає вимогам процесуального закону та поданий у строки, визначені ухвалою апеляційного суду про відкриття провадження.

У суді апеляційної інстанції позивач доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.5/

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» адресовано ОСОБА_1 вимогу-попередження, за змістом якої взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та ОСОБА_1 врегульовані індивідуальним договором про надання послуг, який є публічним договором приєднання, текст якого розміщено на офіційному сайті підприємства. Відповідно до пункту 34 такого договору споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком. У порушення умов договору станом на 01.03.2023 за адресою споживача утворилася заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в сумі 5 008,42 грн. Згідно статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Зважаючи на викладене, підприємство просить вирішити питання погашення існуючої заборгованості до 31.03.2023. У разі несплати заборгованості підприємство буде змушене звернутися до суду щодо її примусового стягнення. У такому випадку на ОСОБА_1 буде додатково покладено обов`язок щодо відшкодування суми судового збору в сумі 2 684,00 грн., витрат виконавчого провадження та виконавчого збору в розмірі 10% від суми заборгованості. За додатковою інформацією просять звертатися за адресою: АДРЕСА_3 (тел.510-455)./а.с.7/

06.04.2023 ОСОБА_1 звернувся до ПОГВПТГ «Полтаватеплоенерго» із заявою у якій просить зазначити: 1) які правові підстави для розголошення конфіденційної інформації відносно нього для сторонніх осіб; 2) правові підстави для психологічного тиску на нього. Відповідь просить надати у визначений законом строк./а.с.8/

05.05.2023 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надало ОСОБА_1 відповідь на звернення, яким повідомило, що відповідно до статті 4 Закону України «Про захист персональних даних» підприємство є володільцем персональних даних споживачів, якому за законом надано право обробляти персональні дані суб`єктів персональних даних. Усі відомості про споживача вносяться до інформаційної бази програмного комплексу підприємства «Споживачі абонентської служби» та впорядковуються виключно в електронній формі. Метою обробки персональних даних є забезпечення реалізації відносин у сфері теплопостачання. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» використовує його, ОСОБА_1 , персональні дані виключно до основних завдань та функцій підприємства та забезпечує їхній захист від незаконної обробки, а також від незаконного доступу до них. Вимога щодо сплати заборгованості за спожиті послуги підприємства «Полтаватеплоенерго» була направлена до поштової скриньки за адресою: АДРЕСА_2 лише з метою уникнення покладення на нього додаткового фінансового навантаження у вигляді судового збору./а.с.9-10/

До позовної заяви ОСОБА_1 надано фотознімок поштової скриньки./а.с.11/

Відмовляючи у задоволення вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено належними доказами, що вимога-попередження надіслана відповідачем не у конверті, а наданий ним фотознімок поштової скриньки, є недостатнім для підтвердження цього факту. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини розповсюдження відповідачем персональних даних позивача у відкритому доступі, останнім суду не надано.

Твердження позивача щодо порушення відповідачем умов індивідуального договору суд відхилив указавши, що до спірних правовідносин наведена норма застосуванню не підлягає. Відтак, установивши відсутність підстав вважати дії відповідача неправомірними, суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимог позову.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

У розумінні частини першої статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством є особистими немайновими благами.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України); якщо ж фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню (частина перша статті 280 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №753/13197/18, сформовано висновок, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені); негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі №536/911/21 зазначено, що тлумачення статті 277 ЦК України дає підстави для висновку про те, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України«Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 27.03.2014 №1170-VII було виключено частину третю статті 277 ЦК України наступного змісту: «Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного».

Із дня набрання чинності цим законом припинила існувати презумпція добропорядності (ч.3ст.277 ЦК України), а відтак для позивача у спірних правовідносин діє загальний тягар доведення як факту поширення недостовірної, так і недостовірності цієї інформації.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Згідно із позицією Верховного Суду, сформованою у справі №466/7707/19 від 11.10.2023, розуміння допустимості доказів досягається крізь призму прав, що охороняються законом: допустимим є доказ, отриманий без порушення закону та характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законності отримання інформації про той чи інший факт, який має значення для справи.

Натомість належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Із огляду на викладені норми процесуального закону, установивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження розповсюдження відповідачем персональних даних позивача у відкритому доступі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, щодо відсутності підстав для задоволення вимог позову.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують, оскільки не ґрунтуються на належних доказах, а тому за правилами частини четвертої статті 12 ЦПК України, позивач несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних. Так, дослідивши роздруківку фотознімку поштової скриньки із вкладенням, апеляційний суд визнає такий доказ недопустимим і не бере його до уваги, оскільки з його змісту неможливо встановити адресу розташування поштової скринька, а отже її належність позивачу, а також, що поширення такої інформації здійснено саме відповідачем у тому вигляді, як зображено на копії фотознімку.

Твердження позивача, що в судовому засіданні відповідач не заперечив факту ідентичності бланку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та не надав доказів на підтвердження того, що така вимога-попередження була направлена йому поштою або ж мало місце незаконне втручання у поштовий конверт сторонніми особами, колегія суддів відхиляє. Оскільки саме процесуальним обов`язком позивача є доведення як факту поширення недостовірної, так і недостовірності цієї інформації. Тоді як, сам факт доведення до відома позивача, як споживача послуг ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», на фірмовому бланку підприємства, його обов`язку виконання зобов`язання, є реалізацією права на досудове врегулювання спору та не є безумовною підставою вважати доведеним факт порушення особистих немайнових прав позивача

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження направлення підприємством позивачу вимоги-попередження у відкритому вигляді, позивачем не надано, тоді як не виконання відповідачем умов договору та не направлення такої вимоги саме рекомендованим листом з повідомленням, в контексті предмету спору про розповсюдження конфіденційної інформації, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Наступні доводи апеляційної скарги зводяться до загального цитування норм матеріального права, порушення яких в судах першої та апеляційної інстанцій не знайшли свого підтвердження, як і посилання позивача на спричинення йому діями відповідача моральної шкоди. Оскільки доказів на підтвердження погіршенням стану здоров`я позивача унаслідок дій відповідача матеріали справи не містять, а лише загальні відомості про його стан здоров`я. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06.05.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак