Справа № 462/35/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Кмошик С.І..

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 96, шляхом знесення нежитлової будівлі літ. «Б-1», площею 54,9 кв.м., з припиненням права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «Б-1», площею 54,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що Львівська міська рада є власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Відповідно до листа управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 15.06.2023 №4-2403-8031, інформація щодо прийнятих Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування приміщення будівлі магазину літ «Б-1» загальною площею 54,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відсутня. Згідно з ухвалою Львівської міської ради №6107 від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» тимчасову споруду на АДРЕСА_1 внесено до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд. Відповідно до п.3 ухвали Львівської міської ради від 26.05.2023 №3251 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» вирішено вилучити з додатка до ухвали міської ради від 26.12.2019 № 6107 тимчасові споруди на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), площа ОКЕБ - 28 та 30 кв.м. З вказаного можна прийти до висновку, що за вказаною адресою Львівська міська рада погоджувала лише визначення окремого елементу благоустрою для розміщення тимчасової споруди. Документи на право користування земельною ділянкою відсутні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення літ. «Б-1» загальною площею 54,9 кв.м. на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 101) перебуває у власності ОСОБА_2 . 27.08.2010 Господарським судом Львівської області по справі №19/117 за позовом ТзОВ «Захід Авто Центр» до Львівської міської ради про визнання права власності, прийнято рішення яким визнано право власності на приміщення будівлі магазину літ «Б-1» площею 52,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 27.09.2010 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано за ТзОВ «Захід Авто Центр» право власності на приміщення будівлі магазину літ «Б-1» площею 52,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення господарського суду Львівської області від 27.08.2010 по справі №19/117. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно 23.12.2010 Стоцком Т.Л., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, на підставі договору купівлі-продажу №1694 від 13.10.2010 було здійснено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Приватним підприємством «Світ-плюс». 20.04.2011 ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, на підставі договору купівлі-продажу №492 від 23.03.2011 було здійснено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 . Відповідно до довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №1137 від 27.04.2021 виданої ОСОБА_2 встановлено, що внаслідок переобмірів та перерахунку площ, загальна площа приміщення будівлі магазину літ «Б-1» змінилася з 52,3 кв.м. на 54,9 кв.м. Одночасно 05.04.2011 Львівським апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі №19/117, якою скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 27.08.2010 у вказаній справі. Згідно з наданою інформацією управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради від 17.05.2023 №4-2401-6573 містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 101) Львівською міською радою та її виконавчими органами не надавались. Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 12.05.2023 зазначено, що у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутня інформація про видачу дозвільних документів на виконання будівельних робіт та готовності об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до відомостей, які містяться в реєстрі речових прав на нерухоме майно, інформації про прийняття декларації про готовність об`єкта до експлуатації площею 54,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 немає. 08.06.2023 головним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, провідного спеціаліста відділу районних архітекторів управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, начальника відділу соціально-економічного розвитку Залізничної районної адміністрації було здійснено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 . За результатами даного обстеження було складено акт обстеження земельної ділянки №230 від 08.06.2023. За зезультатами обстеження земельної ділянки: громадянин ОСОБА_2 фактично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0059 га для обслуговування нежитлової споруди на АДРЕСА_1 . Станом на дату проведення обстеження земельної ділянки відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки. Відтак, на даний час, ОСОБА_2 самовільно зайняв та фактично використовує земельну ділянку комунальної власності площею 0,0059 га на АДРЕСА_1 шляхом розміщення вказаної вище споруди за відсутності відповідного рішення Львівської міської ради про передачу у власність або користування (оренду) даної земельної ділянки, чим порушує право власності Львівської міської територіальної громади на земельну ділянку. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.04.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні представник позивача дав пояснення аналогічно наведеними в позовній заяві, просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, доказів поважності неявки в судове засідання не надав.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.04.2011 скасоване рішення Господарського суду Львівської області у справі №19/117 за позовом ТзОВ «Захід Авто Центр» до ЛМР про визнання права власності на приміщення, яким було визнано право власності ТзОВ «Захід Авто Центр» на приміщення, в тому числі на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 52,3 кв.м. Даною постановою Львівського апеляційного господарського суду встановлено, що на момент придбання ТзОВ «Захід Авто Центр» торгівельних павільйонів за договорами купівлі-продажу, останні не були приміщеннями. Відповідач, що їх відчужував, не мав належним чином оформлених правовстановлюючих документів на це майно, як на приміщення. Державна реєстрація права власності на спірне майно, як на об`єкт нерухомості, не проводилася. Відтак, позовні вимоги ТзОВ «Захід Авто Центр» про визнання права власності на приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 52,3 кв.м. є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обо`єкта нерухомого майна від 29.12.2023 вбачається, що власником нежитлової будівлі літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , який зареєстрував своє право власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2011 /а.с. 12-14, 32-33/.

Згідно з ч.1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про основи містобудування», містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Відповідно до абз. 2, 3, 7 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Львівська міська рада, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання у сфері регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно із ч. 4 цієї статті не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення.

З врахуванням вищенаведено судом встановлено, що всупереч ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанові Львівського апеляційного господарського суду від 05.04.2011 за відповідачем є зареєстроване право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка не є приміщенням, а відтак таке майно не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Оскільки саме Львівська міська рада є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , отже повноваження щодо розпоряджання вказаною земельною ділянкою належить до виключної компетенції Львівської міської ради.

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц зроблено висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Заявляючи вимоги про усунення перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою позивач просить знести самовільно збудовану будівлю.

При дослідженні заявлених вимог суд ураховує положення ст.376 ЦК України, якими врегульовано самочинне будівництво. З даними нормами житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно листа Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування ЛМР від 17.05.2023 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва нежитлової будівлі (павільйону) за адресою: АДРЕСА_1 не надавалися /а.с. 20/.

Згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ЛМР від 17.05.2023 у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутня інформація про видачу дозвільних документів на виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 29/.

Згідно листа Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування ЛМР від 15.06.2023 інформація щодо прийнятих Львівською міською радою (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування приміщення будівлі магазину літ «Б-1» загальною площею 54,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна:101) в управлінні земельних ресурсів відсутня. Інформація стосовно підготовки проектів ухвал Львівської міської ради про надання згоди на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки для обслуговування приміщення будівлі магазину літ. «Б-1» (реєстраційний номер майна:101) в управлінні земельних ресурсів відсутня /а.с. 19/.

Згідно листа Управління державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту містобудування ЛМР від 28.09.2023 встановлено, що спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування за участю представників управління архітектури та урбаністики, Залізничної районної адміністрації проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності на АДРЕСА_1 . В результаті обстеження встановлено, що громадянин ОСОБА_2 фвктично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовно площею 0,0059 га для обслуговування нежитлової споруди на АДРЕСА_1 . Станом на дату проведення обстеження земельної ділянки відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки. За результати обстеження складено відповідний акт обстеження земельної ділянки № 230 від 08.06.2023 /а.с. 21, 22-25/.

З огляду на викладене спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності за відсутності договору оренди земельної ділянки та зареєстроване за відповідачем без дотримання встановленої законом процедури отримання дозвільних документів для початку виконання будівельних робіт та документів, які засвідчують прийняття побудованого нерухомого майна в експлуатацію, що передує реєстрації права власності на це майно. Такі обставини стороною відповідача не спростовано та доказів протилежного не надано. До даного часу суду доказів прийняття нежитлового приміщення в експлуатацію не подано, докази звернення відповідача до відповідних органів щодо прийняття цієї будівлі в експлуатацію чи відмови у її прийнятті у суду відсутні.

За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 922/476/20, від 11 листопада 2019 року у справі № 554/13971/15-ц, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, Верховного Суду у постанові від 13 березня 2024 року у справі № 915/1439/21, формулювання положень ст.376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. За змістом ст.ст.316,317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповіднодо ч.1 ст.376 ЦК України. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у порядку Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного. Належними вимогами, які може заявити особа власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна. Належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 № 6 самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Так, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Положеннями ч.1, 2 ст.373 ЦК України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на неї гарантується Конституцією України, а набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо ~ свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Розглядаючи вимоги про припинення права власності, суд ураховує таке.

У відповідності до ст.ст.1, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно з постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 607/6274/19 задоволення позову про знесення самочинного збудованої будівлі не слугує беззастережною підставою для внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, збереження таких відомостей не відповідатиме дійсності. Тому такий спосіб захисту порушеного права як припинення права власності на самочинне будівництво є належним, ефективним, об`єктивно виправданим та обґрунтованим.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Оскільки відсутні будь які первинні правовстановлюючі документи, які б підтверджували відповідне речове право відповідача на користування земельною ділянкою, на якій зареєстровано нежитлове будівлю, права та інтереси позивача підлягають захисту у спосіб, що визначений Львівською міською радою.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 684 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою за адресою: м. Львів, вул. Любінська, 96 шляхом знесення нежитлової будівлі літ. «Б-1», площею 54,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 101) з припиненням права власності ОСОБА_2 на нежитлову будівлю літ. «Б-1», площею 54,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 101).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівської міської ради судовий збір в розмірі 2 684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівська міська рада, , адреса: 79006, м. Львів, пл. Ринок, 1.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 19.09.20214 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/35/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.