ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5246/23 Номер провадження 22-ц/814/1810/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Остапенко Ірини Олександрівни, яка представляє інтереси відповідачки ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2024 року, постановлену суддею Шаповал Т.В., у справі за копіями матеріалів справи за заявою представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Бибика Володимира Анатолійовича про забезпечення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року адвокат Бибик В.А. звернувся до суду першої інстанції в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.09.2023 відкрито провадження за вказаною позовною заявою.

01.02.2024 представник позивача звернувся до Київського районного суду м. Полтави із заявою про забзпечення позову, а саме: накладення арешту на майно, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 - житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 295,8 кв.м., житловою площею 99,9 кв.м.

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що відповідачка як одноособовий власник вказаного будинку може ним вільно розпорядитися, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому просив застосувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Бибика Володимира Анатолійовича про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

З вказаним судовим рішенням не погодилась відповідачка та її представник адвокат Остапенко І.О. подала на вказану ухвалу апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про відмову в задоволенні заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про задоволення заяви, ухвала не вмотивована, у ній не зазначено, які матеріально-правові інтереси позивача можуть бути порушені та реальність такого порушення; відсутні мотиви підстав накладення арешту на спірний будинок. відповідачкою зустрічний позов не подавався, розпорядження спірним будинком є юридично неможливим, так як він придбаний у період шлюбу з позивачем. Також вказує, що позивач не надав доказів існування загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бибик В.А., який представляє ОСОБА_2 , просить залишити без задоволення апеляційну скарг та без змін оскаржувану ухвалу, яка на його переконання відповідає вимогам закону, справу розглянути без їх участі.

В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи належним чином повідомлялися. Від представника відповідачки адвоката Остапенко І.О. надійшла заява з проханням розглянути справи без її участі та участі відповідачки.

Відповідно до ст. 372 ч.2 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутність сторін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що в провадженні Київського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, яке складається з будинку по АДРЕСА_1 загальною площею 295,8 кв.м.

01.02.2024 представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, а саме: накладення арешту на вказаний вище будинок, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_1 ..

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що відповідачка як одноособовий власник вказаного будинку може ним вільно розпорядитися, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому просив застосувати заходи забезпечення позову.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами є реальним, право власності на спірний будинок зареєстроване за відповідачкою, і в разі його відчуження, виконання рішення може бути ускладнено чи неможливе.

Колегія суддів погоджується з цим висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Як на підставу вимог щодо вжиття заходів забезпечення позову представник позивача посилалася на те, що намір відповідачки продати будинок порушить права позивача, оскільки це утруднить його розподіл.

Право власності на будинок зареєстроване за відповідачкою ,що дозволяє останній у будь-який момент здійснити його відчуження, що у разі задоволення позову призведе до істотного ускладнення виконання або неможливості виконання у майбутньому рішення суду.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок, який належить відповідачці, є співмірним заявленим вимогам, за таких обставин суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Посилання представника відповідачки в апеляційній скарзі на те, що позивач не надав доказів про наявність у відповідачки намірів відчуження спірного майна, не можна визнати обґрунтованими, оскільки відчуження власником свого майна можливо у будь який час, проте доказами можливо довести певні факти, які вже відбулися. Наміри ж, які має власник, чи які у нього можуть виникнути в майбутньому щодо розпорядження своїм майном не можуть бути підтверджені конкретними доказами.

Крім того, якщо власник майна не має наміру його відчужувати до ухвалення рішення суду, то фактично саме по собі накладення арешту на таке майно будь яким чином не порушує його прав та інтересів, оскільки він не обмежений у праві володіння та користування цим майном. Порушення таких прав настає лише тоді, коли власник бажає відчужити майно, але ухвала про арешт такого майна є перешкодою у вчиненні цих дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Приймаючи до уваги відсутність підстав для скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2024 року, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала місцевого суду - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Остапенко Ірини Олександрівни, яка представляє інтереси відповідачки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

УхвалуКиївського районного суду м. Полтави від 02 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук