Провадження № 2/127/2299/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача Рудич І.Р. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» (01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи позов тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 24.12.2010 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Клієнт не міг приєднатися до іншої редакції і саме ця редакція надається до позовної заяви, оскільки це умови публічного договору.

З моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.

Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 45 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 03/16, тип - картка «Універсальна».

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, що підтверджується зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача.

Відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.

Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: кредитна картка № НОМЕР_2 , строк дії - 12/19, тип - картка «Універсальна», кредитна картка № НОМЕР_3 , строк дії - 07/21,тип - картка «Універсальна» GOLD, кредитна картка № НОМЕР_4 , строк дії - 012/21,тип - картка «Універсальна» GOLD, кредитна картка № НОМЕР_5 , строк дії - 07/22,тип - картка «Універсальна» GOLD, кредитна картка № НОМЕР_6 , строк дії - 09/23, тип - картка «Універсальна».

В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки - 42,0% річних.

У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват 24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впроваджені нормами закону «Про споживче кредитування» паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 22.03.2021 року в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування.

У процесі підготовки позовної зави було встановлено, що відповідач перестав вносити кошти посилаючись на «спірні» на його думку, операції, які були проведені по його кредитній картці номер НОМЕР_7 за 11.07.2023 рік - переказ зі своєї картки, поповнення мобільного телефону.

В ході перевірки даної інформації встановлено, що банком 24.07.2023 року надійшло звернення клієнта ОСОБА_2 , яке було направлено на розгляд до Управління безпеки. Фахівцями управління безпеки було перевірено вказану клієнтом інформацію та встановлено наступні обставини.

11.07.2023 року зафіксовано вхід в систему дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Привтат 24 клієнта ОСОБА_2 з авторизацією його фінансовим номером телефону ( НОМЕР_8 ) та зміною пароля в Приват 24.

Слід відмітити, що для відновлення паролю Приват 24 необхідно: 1. В полі «логін» вказати фінансовий номер (він має бути активний);2. На етапі вводу пароля натиснути «Забули пароль?»;3. Підтвердити свої дії, прийнявши дзвінок з банку та виконати озвучені інструкції; 4. Вибрати одну зі своїх карток, ввести пін код картки, натиснути «далі»; 5. Після успішного вводу пін коду необхідно ввести новий пароль, який буде використовуватися для входу та натиснути «Продовжити».

Оскільки пін - код обраної картки було введено правильно, а дії підтверджено, отже процес зміни паролю у Приват 24 проводився особою, що володіла інформацією щодо пін - коду картки, внаслідок самостійного розголошення/ передачі клієнтом пін - коду.

Щодо операцій проведених протягом 11.07.2023 року встановлено наступне.

11.07.2023 року клієнтом було здійснено за допомогою Приват 24 переказ грошових коштів зі своєї картки номер НОМЕР_7 на картку іншого банку. Встановити отримувача коштів не є можливим.

Також, згідно виписки, 11.07.2023 року за допомогою Приват 24 було проведено поповнення мобільного телефону НОМЕР_8 , який є фінансовим номером телефону клієнта ОСОБА_2 .

Без передачі персональних даних таких, як пароль від Приват 24, строк дії картки, CVV - код ніхто окрім власника картки не зможе скористатися грошима, які знаходяться на картці клієнта. Враховуючи вище викладене, можна зробити висновок, що транзакції проводились особою, яка мала всі необхідні дані для доступу до Приват 24, внаслідок самостійного розголошення інформації ОСОБА_2 Клієнт зобов`язаний не передавати третім особам логін, пароль та інші дані для входу в Приват 24.

Вина банку несанкціонованому списані коштів з карткового рахунку ОСОБА_2 відсутня.

Крім того, відповідач після 11.07.2023 року продовжував користуватись карткою і кредитними коштами на рахунку. Зокрема, здійснював поповнення своєї картки 20.07.2023 року на суму 18 220,00 грн. та погашення обов`язкового платежу 26.08.2023 року на суму 9,00 грн. та 28,42 грн.

У зв`язку з значними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 18.03.2024 року має заборгованість - 32 765,17 грн., яка складається з наступного: 26 319,03 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6446,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Просили суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.12.2010 року у розмірі 32 765,17 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставин викладених в справі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог, вказав, що 11.07.2023 року проти нього здійснено шахрайські дії невідомими особами через дзвінок Київстар. Після чого протягом години, банком було збільшено кредитний ліміт з 31000 грн. до 45 000 грн., не дивлячись на те що він працює охоронником, має заробітну плату в розмірі 10 000 грн. та борг за кредитом в розмірі 17600 грн. Також через півгодини після дзвінка, його телефон, який був привязаний до Приват 24, вже йому не належав, а належав невідомій особі за контрактом. З даного приводу він терміново звернувся до правоохоронних органів, зазначив про дані обставини, погасив Приватбанку свій особистий кредит в розмірі 18200 грн. З даного приводу відкрите кримінальне провадження.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 24.12.2010 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг(а.с.104-105, 65-78).

Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000479 від 11.07.2023 року, невідома особа 11.07.2023 року близько 14:00 год., шахрайським шляхом, під приводом захисту номеру «Київстар» НОМЕР_10, зловживаючи довірою, заволоділа грошовими кошами з кредитної картки емітованої АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_7 в сумі 27 400,00 грн.(а.с.151).

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року (далі - Положення), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19 та від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22.

З виписки за договором б/н від 24 грудня 2010 року слідує, що 11 липня 2023 року з карткового рахунку ОСОБА_2 зафіксовано зняття кредитних коштів у загальному розмірі 29 600,50 грн.(а.с.79), на яку у подальшому було здійснено нарахування за кредитним договором.

11 липня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, у зв`язку із чим було розпочате кримінальне провадження № 0000479 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Положеннями частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в обґрунтування обставини, які б безспірно доводили, що ОСОБА_2 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що:

«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог».

У постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 зроблено висновок, що:

«встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

АТ КБ «Приватбанк» не підтвердило належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_2 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 11 липня 2023 року щодо перерахування з його карткового (кредитного) рахунку грошових коштів на загальну суму 29446 грн.

Судом установлено факт звернення відповідача на гарячу лінію банку та до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у ОСОБА_2 була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , не є підставою для задоволення позову.

Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідача відбулося не за його волею, відтак він не повинен нести відповідальності за такі операції.

Виявивши безпідставне списання коштів, ОСОБА_2 повідомив про цей факт банк та звернувся до правоохоронних органів.

Крім того, 20.07.2023 року ОСОБА_2 було здійснено зарахування на картковий рахунок суми у розмірі 18 220,00 грн., заборгованості за кредитною карткою, оскільки дана заборгованість існувала ще до несанкціонованого списання 11.07.2023 року, що свідчить про його сумлінність та відповідальність перед банком(а.с.79). Наявність договірних відносин з позивачем ОСОБА_2 не заперечував.

Враховуючи вище викладене позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 279,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» (01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.09.2024 року.

Учасники процесу:

Позивач Акціонерне Товариство КБ «Приватбанк» (01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ),

Відповідач ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_9 ( АДРЕСА_1 ).

Суддя: