Справа № 275/762/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року селище Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 , встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що ОСОБА_3 була бабою ОСОБА_1 , визнання права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_4 , з якою на момент смерті проживала його мати ОСОБА_5 . Вони проживали в АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, що складається з права власності на земельну ділянку. Мати позивача - ОСОБА_2 , відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 , так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак спадщину після останньої не оформляла. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , після смерті якої позивачем було подано заяву про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Житомирсько районного нотаріального округу Отрищенка О.І. від 05.06.2024 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки ОСОБА_2 не прийняла спадщину.

Крім того, в свідоцтві про народження матері позивача в графі мати зазначено: ОСОБА_7 , а в свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_4 , позивач не має можливості підтвердити родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та вимушений звертатися до суду для встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_4 .

На підставі викладеного позивач просив: встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент смерті останньої, факт родинних відносин між ним та ОСОБА_3 як між внуком та бабою, та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_3 .

Процедура та позиції сторін

Ухвалою судді від 24.06.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, його інтереси представляє представник адвокат Києнко Д.О., тому суд на підставі п.4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України здійснює розгляд справи без участі позивача.

В судове засідання представник позивача - адвокат Києнко Д.О. не з`явився, в заяві поданій до суду позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Западня Брусилівського району Житомирської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Брусилів Брусилівського району Житомирської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Копією Свідоцтва про народження підтверджується що матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначена ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно довідки Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області від 03.06.2024 № 185, підтверджується, що ОСОБА_2 , 1939 р.н. на день смерті ОСОБА_4 , постійно проживала з останьою в АДРЕСА_1 та разом вели спільне господарство (а.с.6).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77182920 від 03.06.2024, інформація щодо ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 дошлюбне прізвище ОСОБА_2 « ОСОБА_8 » (а.с. 12).

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Київської області від 25.01.2021 № 01-43/50, виявлено актовий запис по «с. Западинка» (так у документах) Васильківського району Київської області від 02 лютого 1939 року № 12, в якому зазначено, що « ОСОБА_9 » (так у документах) народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батько: « ОСОБА_10 » (так у документах), віком 25 років, мати: « ОСОБА_7 » (так у документах), віком 23 роки (а.с. 15).

Відповідно до архівної довідки (витягу з погосподарської книги) КУ «Трудовий архів Брусилівської селищної ради» Житомирської області від 23.04.2024 № 120, членами домогосподарства в АДРЕСА_1 значаться ОСОБА_4 , 15.0.1914 р.н- голова господарства; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син, вибув 1959 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дочка, вибула 06.1959 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 мати (а.с. 16).

З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 116584, вбачається, що ОСОБА_4 належить земельна ділянка, кадастровий номер :05:000:0269, площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Озерянської сільської ради (а.с. 17).

Згідно Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 77013724 від 20.05.2024 після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа (а.с. 19).

Згідно Висновку про вартість земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0269, площею 3,05 га, нормативна грошова оцінка указаної земельної ділянки становить 57 714,17 грн. (а.с. 20).

Постановою приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області від 05.06.2024, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_4 так як ОСОБА_2 не прийняла спадщину (а.с.7).

Згідно довідки приватного нотаріуса Брусилівського районного нотаріального округу Житомирської області від 10.06.2024 № 42/0214, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини подав лише ОСОБА_1 (18).

Згідно роздруківки сторінки з газети «Відродження» від 12.09.2024 наявне оголошення про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 116584 від 06.10.2004 на ім`я ОСОБА_4 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пояснили, що постійно проживають в селі Западня Брусилівського району Житомирської області та були знайомі з ОСОБА_4 та її донькою ОСОБА_2 ; підтвердили, що донька понад 5 років проживала з ОСОБА_4 та доглядала її, у будинку з ними більше ніхто не проживав, інших дітей не було.

Застосовані судом норми права

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи позовні вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд приходить до наступних висновків.

Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору

Згідно ст. 315 ЦПК, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується з правом особи на встановлення в судовому порядку факту постійного проживання з спадкодавцем, роз`ясненому в п. 2 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7.

Факт постійного проживання ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 підтверджується довідкою, виданою Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області від 03.06.2024 року № 185 та показами свідків.

Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі підтверджено ту обставину, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_4 .

Спору про право в зв`язку з встановленням факту проживання ОСОБА_2 з матір`ю ОСОБА_4 не вбачається, встановлення вказаного юридичного факту необхідне позивачу для реалізації свого права на спадкування майна за законом після смерті матері.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов до висновку, що в ході судового розгляду даної справи знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як між внуком та бабою відповідно, оскільки факт їх родинних відносин безсумнівно доведений письмовими доказами та показами свідків, а звернення до суду викликане різним написанням прізвища та імені баби позивача, яке записувалося в різних документах і як « ОСОБА_16 » і як « ОСОБА_17 .

У позивача, як єдиного спадкоємця після смерті матері, виникла необхідність для оформлення спадщини та у нього немає іншої можливості одержати документ, який посвідчує факт родинних відносин з бабою через помилку в написанні прізвища та імені оскільки в свідоцтві про народження матері позивача в графі мати зазначено: ОСОБА_7 , а в свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_4 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Розглядаючи позовну вимогу про визнання права власності на спадкове майно суд керується наступним.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи ( спадкоємця), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 , тому вона фактично прийняла спадщину у вигляді належної ОСОБА_4 земельної ділянки, кадастровий номер :05:000:0269, площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Озерянської сільської ради, право власності на яку належало померлій ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 116584. Іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивач не може в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно у спадкодавця ОСОБА_2 . Водночас, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 , успадкувала право власності на земельну ділянку своєї матері ОСОБА_4 , а тому таке право після її смерті спадкувалось позивачем.

Отже, позов подано до належного відповідача, позовні вимоги є обґрунтованими.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,223,263-265, 315 ЦПК України, ст.ст.15-16, 25, 316, 328, 1216-1223, 1258, 1268-1270 ЦК України ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 станом на день смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 , 1914 р.н. та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як між бабцею та онуком відповідно.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, площею 3,05 га, яка розташована на території колишньої Озерської сільської ради Брусилівського району Житомирської обрості, кадастровий номер :05:000:0269, яка належала ОСОБА_18 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено судом 20.09.2024.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3

Відповідач: Брусилівська селищна рада Житомирської області, смт. Брусиилів, вул. Небесної Сотні, 2, .

Суддя П.В. Миколайчук