СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15904/24

пр. № 2/759/5036/24

17 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

за участю секретаря Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 02.08.2024 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яким просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до ордеру № 3193 виданого виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящихся, він є наймачем квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі на даний час зареєстрований він та відповідачі по справі, які з 2012 року не проживають у вказаній квартирі, не цікавляться житлом, не оплачують комунальні послуги та витрати на утримання будинку та прибудинкової території. Вказана квартира не приватизована, знаходиться у користуванні позивача на підставі ордеру.

Зазначив, що в зв`язку з реєстрацію відповідачів існують перешкоди в оформленні пільг по оплаті.

На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подали до суду заяву, якою позовні вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову, справу просять розглянути у їх відсутність.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, якою просить розгляд справи провести за відсутності представника служби та постановити рішення в інтересах та на користь дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ордеру № 3193 виданого виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящихся, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є наймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно Витягу з розпорядження № 2415 від 25.12.2006 року Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації квартиру АДРЕСА_1 було виключено із числа службових та було укладено зі мною договір найму (а.с. 12).

Відповідно до довідки з місця проживання сім`ї та реєстрації КК «Центр Комунального Сервісу» та реєстру територіальної громади м. Києва, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані в спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11, 17-18)

Відповідно до акту від 21.06.2024 року засвідченого ЖЕД № 4, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , однак не проживають (а.с. 14).

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Неповнолітні діти набувають прав на користування житлом лише у разі набуття такого права батьками або законними представниками. У разі втрати цього права батьками або законними представниками правові наслідки поширюються і на неповнолітніх дітей.

Таким чином, вирішення позовних вимог про втрату права користування житловим приміщенням дитини, залежить від з`ясування обставин втрати/збереження права користування житловим приміщенням відповідачем, батьком дитини. Право користування квартирою неповнолітньої дитини є похідними від права на це житло батька.

Аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі №520/7767/19, від 08 листопада 2023 року у справі №496/4525/17.

Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У частині третій статті 71 ЖК України наведено випадки, у яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 72 ЖК України , визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі по справі більше 6 місяців не проживають у спірній квартирі у якій відсутні їх особисті речі.

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц висловлений висновок щодо застосування статей 71,72 ЖК Української РСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вказано, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Верховний Суд виходить з того, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18, від 22 листопада 2018 року у справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, провадження № 61-7317св19, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, провадження № 61-23089св19.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , оскільки вони не проживають в спірній квартирі понад шість місяців, комунальних послуг не сплачують.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

З викладеного, керуючись ст.ст. 64, 71, 150 ЖК УРСР, ст.ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: І.В. П`ятничук