печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: Батюка А.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Донецької міської ради (далі - відповідач-1, Донецька міська рада), Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - відповідач-2, АТ «Державний ощадний банк України»), в якому просить визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на грошові кошти з належними відсотками та компенсаціями, які належали ОСОБА_3 , відповідно до укладеного між ним та АТ «Державний ощадний банк України» Договору № 6 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи від 16.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, грошові кошти, розміщені на банківському вкладі АТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 70 000,0 грн. разом з нарахованими відсотками на підставі Договору № 6 від 16.04.2019 року, укладеного між ОСОБА_3 та відповідачем-2. Вказує, що 25.11.2021 року Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченком Є.М. було заведено спадкову справу № 77/2021 (номер у спадковому реєстрі 68726642) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат», наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.06.2022 року № 73/В «Про припинення нотаріальної діяльності Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченка Є.М.», останній з 22.06.2022 року припинив нотаріальну діяльність. При цьому, пунктом 2 вищевказаного наказу, Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченка Є.М. зобов`язано здійснити всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України, пов`язані з припиненням нотаріальної діяльності, зокрема, передати всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення дії воєнного стану та/або припинення обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю на території Донецької області. Отже, доступ до спадкової справи № 77/2021 (номер у спадковому реєстрі 68726642), заведеної Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченком Є.М., після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі відсутній, що унеможливлює видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти, розміщені на банківському вкладі в АТ «Державний ощадний банк України», після смерті чоловіка. За таких обставин, посилаючись на положення ст. ст. 1216 - 1218, 1220, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач звернулася до суду з указаним позовом.

Також позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому остання просить витребувати у АТ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо суми грошового вкладу та розміру нарахованих, але не виплачених відсотків, станом на 23.11.2023 року за Договором № 6 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи (з поповненням та щомісячною виплатою процентів) від 16.04.2019 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2023 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

02.05.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17.08.2023 року.

13.06.2023 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача-2 проти позову заперечував, посилаючись на те, що АТ «Державний ощадний банк України» не є учасником правовідносин, що виникають в процесі спадкування, оскільки не відноситься до кола суб`єктів, уповноважених на засвідчення факту набуття спадкоємцями прав на майно спадкодавця, видачі свідоцтва про право на спадщину за результатами реалізації процедури спадкування, відтак є неналежним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно в порядку спадкування. При цьому, зі сторони АТ «Державний ощадний банк України» відсутні порушення чи невизнання прав позивача. Крім того, АТ «Державний ощадний банк України» просило розглядати справу за відсутності представника.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2023 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, та, у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача-1, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи у судовому засіданні було відкладено до 23.11.2023 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року клопотання позивача про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності; витребувано у АТ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо суми грошового вкладу та розміру нарахованих, але не виплачених відсотків, станом на 23.11.2023 року за Договором № 6 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи (з поповненням та щомісячною виплатою процентів) від 16.04.2019 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року, у зв`язку із витребуванням доказів, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи у судовому засіданні було відкладено до 04.03.2024 року.

02.03.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов лист на виконання вимог ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року про витребування доказів, в якому відповідач-2 повідомив, що 20.04.2022 року було закрито банківський рахунок - вкладний (депозитний) № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який було відкрито на ім`я ОСОБА_3 за Договором № 6 від 16.04.2019 року, сума грошового вкладу та відсотки згідно умов вказаного Договору та додатковою угодою до нього банком було перераховано на банківські рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 ), які були відкриті на ім`я ОСОБА_3 . При цьому, АТ «Державний ощадний банк України» зазначило, що у банку відсутня технічна можливість для виокремлення грошових коштів, які перераховано з вкладного (депозитного) рахунку на банківські рахунки, що обслуговуються за допомогою банківських платіжних карток, після їх зарахування на дані рахунки.

В судове засідання 04.03.2024 року з`явилися позивач та представник відповідача-2.

Представник відповідача-1 в судове засідання 04.03.2024 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Оскільки, як визначено у ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вирішив розглянути справу по суті за відсутності представника відповідача-1.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував та просив в позові до АТ «Державний ощадний банк України» відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши вступне слово позивача, представника відповідача-2, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_3 , що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 , виданого 03.10.1997 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області (а. с. 13 зворот).

16.04.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та ОСОБА_3 (далі - Вкладник) було укладено договір № 6 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи (далі - Договір № 6 від 16.04.2019 року), відповідно до умов якого Вкладник вносить, а Банк приймає на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_8 на умовах цього Договору грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн. строком на 6 місяців. Днем (датою) повернення депозиту є 16.10.2019 року, а у випадку автоматичного продовження строку депозиту відповідно до умов цього Договору, днем повернення Депозиту є останній день продовженого строку депозиту (а. с. 21).

Факт внесення коштів ОСОБА_3 на вкладний рахунок підтверджується копією квитанції № (# 06) від 16.04.2019 року (а. с. 22).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що зроблено актовий запис № 521, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 04.11.2021 року Костянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а. с. 16).

25.11.2021 року Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченком Є.М. на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.11.2021 року, було заведено спадкову справу № 68726642 (номер у нотаріуса 77/2021) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67484241 від 25.11.2021 року (а. с. 17).

Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 05.12.2022 року за вих. № 14961/Р-1568/06.3, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат», наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.06.2022 року № 73/В «Про припинення нотаріальної діяльності Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченка Є.М.», останній з 22.06.2022 року припинив нотаріальну діяльність. При цьому, пунктом 2 вищевказаного наказу, Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченка Є.М. зобов`язано здійснити всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України, пов`язані з припиненням нотаріальної діяльності, зокрема, передати всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Донецького обласного державного нотаріального архіву після закінчення дії воєнного стану та/або припинення обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю на території Донецької області. Доступ до спадкової справи № 70/2021, заведеної Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченком Є.М. відсутній. Крім того, ОСОБА_1 роз`яснено право звернення до суду для вирішення питання щодо визнання права власності на спадкове майно (а. с. 18 - 20).

Згідно листа АТ «Державний ощадний банк України» від 14.02.2024 року за вих. № 46/12.11/17064/2024/БТ, 20.04.2022 року закрито банківський рахунок - вкладний (депозитний) № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), який було відкрито на ім`я ОСОБА_3 за Договором № 6 від 16.04.2019 року, сума грошового вкладу та відсотки згідно умов вказаного Договору та додатковою угодою до нього банком було перераховано на банківські рахунку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) та № НОМЕР_4 ( НОМЕР_2 ), які були відкриті на ім`я ОСОБА_3 . При цьому, АТ «Державний ощадний банк України» зазначило, що у банку відсутня технічна можливість для виокремлення грошових коштів, які перераховано з вкладного (депозитного) рахунку на банківські рахунки, що обслуговуються за допомогою банківських платіжних карток, після їх зарахування на дані рахунки (а. с. 88).

Як визначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як визначено у ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України, право, власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 2 ст. 1228 ЦК України передбачено, що вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Так, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на вклад з відсотками та компенсаціями, який знаходиться у АТ «Державний ощадний банк України». Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Частинами 1, 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно п.п. 2.1 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, тобто за місцем останнього проживання спадкодавця, а якщо місце проживання спадкодавця невідоме, за місцезнаходженням нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Так, 25.11.2021 року Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченком Є.М. на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.11.2021 року, було заведено спадкову справу № 68726642 (номер у нотаріуса 77/2021) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат», підставами припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є, зокрема, подання приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності.

Як визначено ст. 30-1 Закону України «Про нотаріат», припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється відповідним територіальним органом Міністерства юстиції України за наявності підстав, передбачених цим Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. У випадках, передбачених п.п. 1-3, 5-9 ч. 1 ст. 30 цього Закону, відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України зобов`язаний зобов`язані негайно передати приватному нотаріусу копію наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Приватний нотаріус зобов`язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності. Наказ про припинення нотаріальної діяльності може бути оскаржений приватним нотаріусом до Міністерства юстиції України або до суду. Оскарження цього наказу приватним нотаріусом зупиняє реалізацію положень, передбачених частинами п`ятою і шостою цієї статті. Особа, нотаріальна діяльність якої припинена, зобов`язана протягом одного місяця з дня одержання копії наказу передати до відповідного державного нотаріального архіву всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. У разі якщо цей строк є недостатнім, він може бути продовжений рішенням відповідного територіального органу Міністерства юстиції України, але лише один раз і не більше ніж на місяць. У разі неможливості або відмови приватного нотаріуса особисто здійснити передачу документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса у встановлені строки цей обов`язок покладається на відповідний територіальний орган Міністерства юстиції України, яке в разі необхідності залучає до цього поліцейських. Порядок та умови здачі і знищення особистої печатки приватного нотаріуса встановлюються і забезпечуються спеціально уповноваженими органами з питань дозвільної системи. Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення.

Так, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат», наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 21.06.2022 року № 73/В «Про припинення нотаріальної діяльності Приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченка Є.М.», останній з 22.06.2022 року припинив нотаріальну діяльність та доступ до спадкової справи № 70/2021 відсутній.

При цьому, Бахмутська міська територіальна громада віднесена до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій та або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22.12.2022 року № 309.

Отже, по спадковій справі за № 77/2021, заведеній за місцем відкриття спадщини 25.11.2021 року Приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Кравченком Є.М., нотаріус, який її завів, позбавлений можливості видати спадкоємцю ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19 зроблено правовий висновок про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, права спадкоємця, яка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з припиненням нотаріусом, який відкрив нотаріальну справу, нотаріальної діяльності та відсутністю доступу до спадкової справи № 70/2021, підлягають захисту судом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

За приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи викладене, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи те, що нотаріус, який відкрив нотаріальну справу, припинив нотаріальну діяльність та наразі доступ до спадкової справи неможливий, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на грошові кошти з належними відсотками та компенсаціями, які належали ОСОБА_3 , відповідно до укладеного між ним та АТ «Державний ощадний банк України» Договору № 6 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи від 16.04.2019 року.

Щодо позовних вимог до АТ «Державний ощадний банк України», суд зазначає наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Відтак, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягають, оскільки останнє є неналежним відповідачем у справі.

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 074,00 грн., що підтверджується квитанцією № 19 від 28.04.2023 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги до відповідача-1 у повному обсязі, то з відповідача-1 на користь позивача підлягають стягненню 1 074,00 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 329, 392, 1216 - 1218, 1220, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 200, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Донецької міської ради, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на грошові кошти з належними відсотками та компенсаціями, які належали ОСОБА_3 , відповідно до укладеного між ним та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» Договору № 6 на вклад «МІЙ ПЕНСІЙНИЙ ДЕПОЗИТ» на ім`я фізичної особи від 16.04.2019 року.

В позові до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - відмовити.

Стягнути з Донецької міської ради в дохід держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач-1: Донецька міська рада, 84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Транспортна, буд. 2, .

Відповідач-2: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 01.04.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко