ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 643/737/24

провадження № 22-ц/818/2394/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст»

третя особа Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року ухвалене у складі судді Сугачової О.О.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна особи, що померла, в якій просила зняти арешт з нерухомого майна, в тому числі розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер обтяження: 11473996, дата реєстрації 05.08.2011, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 28001076 від 04.08.2011, відкритого старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Трофімовою Т.М. та виключити запис з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з квартири у м. Харкові, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка, ОСОБА_1 , яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 та єдиною спадкоємицею, звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Кравченко Н.С. із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі чого була відкрита спадкова справа № 704497654 від 07.04.2023. Інших спадкоємців, які бажали прийняти спадщину у передбачений законом шестимісячний термін не має. Будь-які кредитори померлого до спадкоємниці не зверталися. По перебігу шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини, позивачка звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Кравченко Н.С. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , однак нотаріус усно відмовив здійснити такі дії, оскільки виявилося, що оформити спадщину неможливо через існування арештів. Так, згідно інформації з Реєстру прав та обтяжень нерухомого майна, існує арешт нерухомого майна померлої ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження: 11473996, дата реєстрації 05.08.2011, підставою для обтяження якого є постанова про відкриття виконавчого провадження № 28001076 від 04.08.2011, відкритого старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Трофімовою Т.М. Із відповіді на адвокатський запит від 13.09.2023, встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 28001076 з примусового виконання наказу № 54/251-10 від 11.02.2011, виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ВАТ «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст» суми основного боргу в розмірі 4 375,68 грн, з якого: 9,02 грн пеня; 2 091,74 грн інфляційні витрати; 112,58 грн 3% річних; 102,00 грн державне мито; 236,00 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 25.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (тобто повернення виконавчого документа відбулося з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до цього Закону, заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними). Третьою особою, у відповіді на адвокатський запит, також зазначено, що у Відділі відсутні підстави для зняття арешту у виконавчому провадженні № 28001076 з примусового виконання наказу № 54/251-10 від 11.02.2011, виданого Господарським судом Харківської області, передбачені приписами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», тому рекомендовано звернутися до суду за захистом спадкових прав позивачки. Таким чином, при поверненні виконавчого листа стягувачу ВАТ «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст» 25.11.2011, державний виконавець повинен був зняти накладений ним арешт, чого не було зроблено та в подальшому призвело до порушення прав позивачки.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачкою та її представником не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що позивачка є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 , єдиною спадкоємицею майна померлої, а також доказів на підтвердження звернення із заявами до приватного нотаріуса та отримання відмови у вчиненні нотаріальних дій.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та дійшов до висновку що не відповідає дійсним обставинам у справі та вимогам закону. Наявність арешту на майно спадкодавця - ОСОБА_3 стало перешкодою для позивача, як спадкоємця за законом, у оформленні спадщини на майно, яке остання успадкувала в порядку ст. 1268 ЦК України після смерті своєї сестри, що стало підставою для усної відмови нотаріуса видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину та позивачці рекомендовано звернутися до суду для його зняття. Законом « Про нотаріат» не встановлено обов?язок нотаріуса відмовляти у вчиненні нотаріальної дії лише у письмовій формі, що надається нотаріусом лише на вимогу особи, якій було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. В межах розгляду справи в суді сторонами не подавались заяви, клопотання, відзив, докази, що підтверджують заперечення проти позовних вимог та зустрічний позов, що означає відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог. Накладення арешту на майно боржника, як обмежувальний захід, не повинно призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом, а незаконна відмова суду першої інстанції у задоволені позовних вимог позбавляє право позивача на реалізацію своїх майнових прав.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1162, виданого Салтівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), дата видачі 24.12.2022. (а.с.10)

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72071356, виданого приватним нотаріусом ХМНО Кравченко Н.С., у провадженні зазначеного нотаріуса перебуває спадкова справа № 70497654 до майна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.11)

З Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу 514, видно, що згідно інформації з Реєстру прав та обтяжень нерухомого майна, існує арешт нерухомого майна померлої ОСОБА_3 , реєстраційний номер обтяження: 11473996, дата реєстрації 05.08.2011, підставою для обтяження якого є постанова про відкриття виконавчого провадження № 28001076 від 04.08.2011, відкритого старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Трофімовою Т.М. (а.а.13)

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 28001076 з примусового виконання наказу № 54/251-10 від 11.02.2011, виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ВАТ «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст» суми основного боргу в розмірі 4 375,68 грн, з якого: 9,02 грн пеня; 2 091,74 грн інфляційні витрати; 112,58 грн 3% річних; 102,00 грн державне мито; 236,00 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. (а.с.14)

25.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження. (а.с.14 зворотна сторона).

Як зазначає позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві, вона є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 та єдиною спадкоємицею її майна. Звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Кравченко Н.С. із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 . Однак, нотаріус відмовив здійснити такі дії, оскільки виявилося, що оформити спадщину неможливо через існування арештів.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до частини першої, абзацу першого частини другої, частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22).

Статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Зобов`язання за кредитними договорами входять до складу спадщини.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між ВАТ «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст»

і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між стягувачем і спадкоємцями, строки пред`явлення стягувачем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень на примусовому виконанні у Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 28001076 з примусового виконання наказу № 54/251-10 від 11.02.2011, виданого Господарським судом Харківської області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ВАТ «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст» суми основного боргу в розмірі 4 375,68 грн, з якого: 9,02 грн пеня; 2 091,74 грн інфляційні витрати; 112,58 грн 3% річних; 102,00 грн державне мито; 236,00 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. (а.с.14)

25.11.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження. (а.с.14 зворотна сторона).

ОСОБА_1 звернувся до суду в січні 2024 року, в той час як строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення дійсного спору та ухвалення рішення судом першої інстанції ВАТ «Молодіжний Житловий комплекс Інтернаціоналіст» пропущено.

Арешт на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2011 році, на момент звернення до суду з цим позовом та вирішення спору виконавче провадження не здійснюється, стягувач не надав доказів повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, не порушує питання про заміну сторони у зобов`язанні правонаступником.

Оскільки виконавче провадження № 28001076 не здійснюється, арешт у вказаному провадженні на спірну квартиру було накладено органом виконавчої служби у 2011 році, строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом першої інстанції пропущено, колегія суддів вважає, що обтяження - (арешт) будинку перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 а тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за заповітом, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, позов у цій справі підлягає задоволенню.

Водночас суд першої інстанції, не врахував, що за фактичних обставин у цій справі, встановлених на підставі наданих сторонами доказів, іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо, внаслідок чого необґрунтовано відмовив у позові.

Дана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 12 липня 2023 року №214/2305/20.

Оскільки запис про арешт нерухомого майна, що є об`єктом спадкового майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивача на прийняття спадщини, а підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна перестали існувати, зазначений запис підлягає виключенню з відповідного реєстру.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.259, п. 2 ч.1 ст. 374,376, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про зняття арешту з майна особи, що померла задовольнити.

Скасувати (зняти) арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 11473996, дата реєстрації 05.08.2011, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 28001076 від 04.08.2011, відкритого старшим державним виконавцем Московського ВДВС ХМУЮ Трофімовою Т.М.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження: 11473996, дата реєстрації 05.08.2011 про арешт нерухомого майна, а саме арешт квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук