Справа № 587/4322/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали заяви ПрАТ «ВФ Україна», боржник: ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги

ВСТАНОВИВ:

Заявник ПрАТ ««ВФ Україна» в особі представника Кондри Л.С. 21.11.2024 року через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за договором з ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суддя приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 160 ЦПК України наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу та відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Стаття 161 ЦПК України містить вичерпний перелік вимог, які можуть бути заявлені при видачі судового наказу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг.

Згідно із ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте у порушення наведеної норми у поданій заяві не зазначено відомостей про наявність або відсутність у боржника ОСОБА_1 електронного кабінету.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 ЦПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Суд звертає увагу, що нормами ЦПК України не передбачено порядок подання через підсистему «Електронний суд» заяви про видачу судового наказу до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси, тому у даному випадку суд застосовує положення ЦПК України щодо подання до суду в електронній формі позовної заяви та документів, що додаються до неї.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим дана заява вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки такі докази до заяви не додані.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Проте як вбачається зі змісту заяви про видачу судового наказу та долученої до неї копії претензії 25.08.2022 ПрАТ "ВФ Україна" направляло ОСОБА_1 претензію з пропозицією погасити борг, який боржником погашений не був, що може свідчити про наявність спору в частині погашення боргу за надані послуги, про які заявнику ПрАТ «ВФ Україна» відомо.

Враховуючи викладене, у видачі судового наказу ПрАТ «ВФ Україна» необхідно відмовити, оскільки із змісту заяви вбачається спір про право, а також заява подана з порушеннями вимог ст.163 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 19, 161, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ПрАТ «ВФ Україна», боржник: ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Роз`яснити заявнику його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Гончаренко