ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6906/24 Справа № 205/33/24 Суддя у 1-й інстанції - Курбанова Н. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року в частині відмови у закритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання договору іпотеки недійсним.

08 лютого 2024 року Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до суду із клопотанням про закриття провадження по справі.

Вказане клопотання мотивоване тим, що 04 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СМ SME 107/078/2008, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 600 000,00 доларів США з кінцевим строком повернення кредиту - до 06 березня 2023 року. Для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_1 боргових зобов`язань за кредитним договором, між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» того ж дня, 04 березня 2008 року, був укладений договір іпотеки (майнової поруки) №PМ-SME 107/078/2008. Згідно Договору іпотеки ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме базу відпочинку «Волна», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Крім того, з метою виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, 04 березня 2008 року між ОСОБА_2 та Банком було укладено договір поруки №SR-SME 107/078/2008. Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 фактично одразу після отримання кредитних коштів, а саме з липня 2008 року, виконувати перестала.

У зв`язку з невиконанням позичальником та поручителем своїх зобов`язань, 07 вересня 2009 року АТ «ОТП Банк» звернулось до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором.

Також, у травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору іпотеки №PMSME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року.

Зустрічний позов мотивовано тим, що предметом договору іпотеки №PMSME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року є нерухоме майно база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 2454,8 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , і яке було придбане останнім під час шлюбу з ОСОБА_3 .. Враховуючи те, що ОСОБА_3 , як співвласник відповідного нерухомого майна, своєї нотаріально посвідченої згоди на укладення такого договору іпотеки не давала, ОСОБА_1 , як єдина спадкоємиця всього майна померлої у 2014 році ОСОБА_3 вважала, що база відпочинку «Волна» передана в іпотеку незаконно, і це порушує її права. А тому ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір іпотеки №РМ-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 р., укладений між ОСОБА_2 та Банком з моменту його укладення.

Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року у справі №0541/4463/2012 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року, станом на 01 квітня 2016 року у розмірі 674 248,46 доларів США та 64 308 882,82 грн. Поновлено ОСОБА_1 строк позовної давності, зустрічний позов задоволено. Визнано договір іпотеки №РМ-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», предметом якого є база відпочинку «Волна», розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої визначена сторонами в умовах вказаного договору в розмірі 1 000 611,49 доларів США, недійсним з моменту його укладення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №CM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №CM-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року у розмірі 674 248,46 доларів США та 17 677 580,97 грн. Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В решті рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 травня 2020 року у справі №0541/4463/2012 рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, про стягнення пені та в частині розподілу судових витрат скасовано, та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позов АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 19 019,57 доларів США за період з 04 червня 2008 року до 03 жовтня 2008 року. У задоволенні позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення пені відмовлено. Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 595 474,51 доларів США залишено без змін. Постанову Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору іпотеки залишено без змін.

Вважають, що вказаний спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже був предметом розгляду в судовому порядку.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ОТП Банк" про закриття провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що 15 червня 2021 року набуло чинності рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23 березня 2021 року справі № 241/309/21, яким ОСОБА_1 визнано співвласником бази відпочинку «Волна», яка є предметом іпотеки за договором іпотеки № № РМ-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року. Суд першої інстанції встановивши, що вказаний договір прямо порушує права ОСОБА_1 , як власника предмета іпотеки, вважав, що підстави для закриття провадження у даній справі відсутні.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "ОТП Банк" посилаючись на порушення судом норм процесуального права просило ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про закриття провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в рамках цивільної справи №0541/4463/2012 вже вирішувались позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання договору іпотеки недійсним, з підстав ненадання нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_3 , яка була співвласником іпотечного майна, на вчинення вказаного правочину. Апелянт вказує на тотожність сторін, предмету і підстав позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 червня 2019 року у справі №0541/4463/2012 прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору іпотеки; зустрічний позов об`єднано з первісним позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На той час позивачка приймала участь у справі як відповідач боржник за кредитним договором № СМ SME 107/078/2008 та ОСОБА_2 , як відповідач за договором поруки.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 липня 2019 року у справі № 0541/4463/2012 поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви та визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки № РМ-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року, предметом якого є база відпочинку «Волна».

Постановою Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовлено. В даній постанові установлено, що ОСОБА_2 уклав з банком договір іпотеки (майнової поруки) № РМ-SME 107/078/2008, відповідно до умов якого в іпотеку передано базу відпочинку «Волна», без згоди дружини, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 без достатніх на те правових підстав розпорядився спільною сумісною власністю подружжя без згоди ОСОБА_3 . Разом з тим, вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Встановивши, що договір іпотеки від 04 березня 2008 року укладений з порушенням вимог закону та є недійсним, оскільки ОСОБА_2 уклав його з Банком без згоди своєї дружини ОСОБА_3 , апеляційний суд дійшов до висновку про застосування до вказаних вимог ОСОБА_1 строку позовної давності, у зв`язку з тим, що перебіг строку позовної давності почався з моменту укладення договору іпотеки, тому, звертаючись у травні 2019 року до суду із цим позовом, позивач пропустила трирічний строк звернення до суду.

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року постанову Донецького апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору іпотеки залишено без змін.

Таким чином, апеляційний та касаційній суди своїми постановами у справі № 0541/4463/2012 встановили, що договір іпотеки від 04 березня 2008 року був укладений з порушенням вимог закону, але застосувавши до вказаних вимог строк позовної давності відмовили в задоволені зустрічної позовної заяви.

15 червня 2021 року набуло чинності рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 23 березня 2021 року справі № 241/309/21, яким ОСОБА_1 визнано співвласником бази відпочинку «Волна», яка є предметом іпотеки за договором іпотеки № № РМ-SME 107/078/2008 від 04 березня 2008 року. Судом встановлено, що вказаний договір прямо порушує права ОСОБА_1 , як власника предмета іпотеки, тому відповідно до ч.4 ст. 369 ЦК України, правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Банку про закриття провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що склад учасників і предмет даного позову, склад учасників і предмет позову у справі № 241/309/21,0541/4463/2012, не є тотожними, що вказує на відсутність повної сукупності підстав для закриття провадження у справі, зазначених у п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши, що склад учасників і предмет даного позову, склад учасників і предмет позову у справі № 241/309/21,0541/4463/2012, не є тотожними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі, зазначених у п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Доводи апелянта в скарзі про те, що рамках цивільної справи №0541/4463/2012 вже вирішувались позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання договору іпотеки недійсним, з підстав ненадання нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_3 , яка була співвласником іпотечного майна, на вчинення вказаного правочину, колегія суддів необґрунтованими та такими, що не спростовують правильності висновків суду, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм процесуального права.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були дотримані вимоги процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко