Справа № 301/1907/24
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

"25" листопада 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., з участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку загального позовного провадження позов приватного виконавця Романа Романа Михайловича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Комерційний Інвестиційний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок та нерухомого майна, визнання недійсним іпотечного договору та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в :

Приватний виконавець Роман Р.М. звернувся в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , АТ «Комінвестбанк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок та нерухомого майна, визнання недійсним іпотечного договору та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно позовної заяви приватний виконавець Роман Р.М. просив:

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, серія та номер: 2758 від 04.12.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледою П.М.;

- визнати недійсним договір дарування нерухомого майна, серія та номер: 848 від 14.06.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледою П.М.;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, серія та номер: 849 від 14.06.2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледою П.М.;

- визнати недійсним іпотечний договір, серія та номер: 2408 від 04.12.2023 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу Ожеледою П.М.;

- в порядку застосування наслідків недійсності правочину, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63857952 від 14.06.2022 року;

- в порядку застосування наслідків недійсності правочину, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70530034 від 04.12.2023 року;

- в порядку застосування наслідків недійсності правочину, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70530189 від 04.12.2023 року;

- в порядку застосування наслідків недійсності правочину, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63857952 від 14.06.2022 року;

- в порядку застосування наслідків недійсності правочину, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26778316 від 04.12.2015 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця Романа Р.М. перебуває виконавче провадження №72764740 з примусового виконання рішення Солом`янського райсуду м. Києва №760/19930/21 від 21.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договорами позики від 16.11.2015 року, 22.11.2015 року, 27.11.2015 року, 04.12.2015 року, 26.01.2016 року та від 22.06.2016 року на загальну суму 197 354 Євро.

Відповідачем ОСОБА_3 :

- на підставі Договору дарування земельної ділянки від 04.12.2015 року подаровано на користь ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1343 га, кадастровий номер :07:001:0050;

- на підставі Договору дарування нерухомого майна від 14.06.2022 року подаровано ОСОБА_4 кафе загальною площею 598,7 кв.м., яке розташовано за адресою АДРЕСА_1 ;

- на підставі Договору дарування земельної ділянки від 14.06.2022 року подаровано ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,093 га, кадастровий номер :02:001:0054.

Відповідачем ОСОБА_4 04.12.2023 року укладено Іпотечний договір №2408 з АТ «Комерційний інвестиційний банк», а предметом іпотеки є земельна ділянка площею 0,093 га, кадастровий номер :02:001:0054, та кафе загальною площею 598,7 кв.м., яке розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

На думку позивача, всі спірні договори укладені після укладення договорів позики, в період наявності у боржника зобов`язання зі сплати коштів. Обдаровуваним за спірними договорами є дружина дарувальника (боржника). У боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого можна було б забезпечити виконання рішення суду згідно з виконавчим документом.

Позивач вважав, що всі оскаржувані договори дарування та іпотечний договір є такими, що укладені боржником на шкоду кредитору (стягувачу) з метою уникнення сплати боргу та звернення стягнення на майно, тобто є фраудаторними, тому підлягають визнанню недійсними.

Позивач приватний виконавець Роман Р.М., посилаючись на постанову ВП ВС від 08.06.2022 року у справі №2-591/11 вважав, що відповідно до ст. 42 ч. 4 та ст. 4 ч. 2 ЦПК України наділений повноваженнями звертатися до суду в порядку позовного провадження в інтересах інших осіб з позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна.

Крім того, у резолютивній частині позовної заяви приватного виконавця Романа Р.М. міститься клопотання про витребування від:

- відповідача АТ «Комерційний інвестиційний банк» завірену копію іпотечного договору №2408 від 04.12.2023 року, укладеного між банком та ОСОБА_4 ;

- відповідачки ОСОБА_4 завірені копії: договору дарування житлового будинку від 04.12.2015 року, договору дарування земельної ділянки від 04.12.2015 року, договору дарування нерухомого майна від 14.06.2022 року, договору дарування земельної ділянки від 14.06.2022 року та документи щодо перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 (копію свідоцтва про шлюб).

Вказане клопотання мотивовано тим, що зазначені документи мають значення для об`єктивного вирішення справи, а у позивача відсутні оригінали вказаних документів та він не має можливості самостійно витребувати вказані документи.

Також, у резолютивній частині позовної заяви міститься клопотання приватного виконавця Романа Р.М. про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна (земельної ділянки площею 0,1343 га, кадастровий номер :07:001:0050; кафе площею 598,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер :02:001:005).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що наведені у позовній заяві недобросовісні дії відповідача щодо відчуження свого майна дають підстави стверджувати, що вони можуть бути і у подальшому направлені на утруднення та унеможливлення виконати рішення суду, через умисне штучне погіршення стану майна та наступну передачу права власності на вказане майно іншим особам. На думку позивача, обраний ним захід забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати свої активи, продати, знищити чи знецінити їх, що зробить неможливим в подальшому виконати рішення суду.

Ухвалою Іршавського районного суду від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

03 жовтня 2024 року представником відповідача адвокатом Суязовою Г.В. подано клопотання про повернення позивачу ОСОБА_7 позовної заяви відповідно до вимог п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

Клопотання мотивовано тим, що договори позики були укладені відповідачем ОСОБА_8 у 2015 році, а оскаржувані приватним виконавцем правочини (договори дарування) укладені у 2015 та 2022 роках, тобто задовго до видачі виконавчого листа (23.08.2023 року) та відкриття виконавчого провадження. Отже, оскаржувані договори не є фраудаторними, тому у приватного виконавця не виникло права на оскарження вказаних договорів.

Приватний виконавець є суб`єктом владних повноважень та на нього поширюються правила ст. 19 Конституції України, згідно з якими він зобов`язаний діяти лише на підставі закону, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законом. Законом приватному виконавцю не надано права звертатися до суду з будь-якими позовами в інтересах учасників виконавчого провадження, яке ним примусово виконується. Тому, на думку представника відповідача, у приватного виконавця відсутні підстави для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вважала, що викладені у постанові ВП ВС від 08.06.2022 року у справі №2-591/11 висновки, на які послався позивач обґрунтовуючи своє право на звернення до суду з даним позовом, не можуть бути враховані у даній справі, оскільки були сформульовані за інших фактичних обставин (ухвала ВС від 10.07.2023 року по справі №199/1895/23).

18.10.2024 року представником відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому вона вважала заявлені позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, просила відмовити в позові у повному обсязі.

Вважала, що права позивача приватного виконавця Романа Р.М. ніяким чином не порушені. На думку відповідача, позовна заява не містить обґрунтування про наявність порушених прав стягувача, як особи, в інтересах якої приватним виконавцем заявлено даний позов.

Оскаржувані позивачем правочини укладені відповідачами у 2015 році та у 2022 році, тобто задовго до відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_9 боргу, тому не є фраудаторними. Враховуючи наведене, посилаючись на практику ВС у справі №199/1895/23 від 10.07.2023 року, вважала, що приватним виконавець не мав права звернення до суду з даним позов в інтересах стягувача, що свідчить про зловживання позивачем своїми процесуальними правами. На думку представника відповідача ОСОБА_2 , відсутні підстави для визнання правочинів недійсними, оскільки такі не були укладені ОСОБА_8 для уникнення виконання боргових зобов`язань, укладені ним задовго до ухвалення рішення суду і відкриття виконавчого провадження, а друга сторона правочинів відповідачка ОСОБА_4 ніколи не була його дружиною.

У відповідача ОСОБА_9 боржника за виконавчим провадженням, наявне інше нерухоме майно, на яке може бути накладено стягнення, відповідач ОСОБА_10 працевлаштований та з його заробітної плати здійснюється відрахування за постановою приватного виконавця Романа Р., що стверджує платоспроможність ОСОБА_3 .

Крім того, у резолютивній частині відзиву на позовну заяву міститься клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування від приватного виконавця матеріалів виконавчого провадження №72764740.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_7 не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 у підготовчому засіданні підтримав як клопотання про витребування доказів по справі завірених копій договорів дарування та іпотечного договору, а також копій документів про укладення шлюбу між відповідачами ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , так і заяву про забезпечення позову у справі шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна (земельної ділянки площею 0,1343 га, кадастровий номер :07:001:0050; кафе площею 598,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер :02:001:005). Просив такі задовольнити. Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про витребування від позивача матеріалів виконавчого провадження вважав безпідставним та просив відмовити в його задоволенні. Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про повернення позовної заяви вважав безпідставним, оскільки, на його думку, всі оспорювані правочини є фраудаторними, тому приватний виконавець, в провадженні якого перебуває виконавче провадження з примусового стягнення з ОСОБА_9 боргу за договорами позики, має право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними фраудаторних правочинів.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_9 ОСОБА_2 клопотання про повернення позовної заяви підтримала та просила таке задовольнити. Вважала, що приватний виконавець Роман Р. не має повноважень на звернення до суду в інтересах інших осіб стягувача за виконавчим провадженням - з позовом про визнання договорів недійсними, тому суд мав повернути позовну заяву позивачеві відповідно до вимог ст. 185 ч.4 п.4 ЦПК України, оскільки відсутні підстави для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Клопотання про витребування від позивача матеріалів виконавчого провадження підтримала та просила таке задовольнити. Заяви позивача про витребування копій доказів вважала безпідставними, оскільки у матеріалах справи вже є вказані копії договорів, справжність яких позивачем не оспорюється. Щодо витребування документів, що підтверджують перебування у шлюбі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , вважала таке безпідставним, оскільки вказані особи ніколи не перебували у шлюбі і стороною надано копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 з іншою особою. Вважала також безпідставною заяву позивача про забезпечення позову на майно, яке не належить боржнику у виконавчому провадженню. Вважала, що задоволенням вказаної заяви про забезпечення позову суд фактично задовольнить заявлені позовні вимоги, що суперечить вимогам ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_4 у підготовче судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки до суду не повідомила, подала письмові пояснення по справі, в яких позов не визнала, вважала такий безпідставним та просила відмовити в його задоволенні.

Представник АТ «Комерційний інвестиційний банк» у підготовче судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомила

Третя особа ОСОБА_5 у підготовче судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив.

Заслухавши клопотання сторін та думки щодо вирішення цих клопотань, перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Приватний виконавець Роман Р.М. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , АТ «Комінвестбанк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів дарування та іпотеки та застосування наслідків недійсності правочинів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на виконанні у приватного виконавця Романа Р.М. перебуває виконавче провадження №72764740 з примусового виконання рішення Солом`янського райсуду м. Києва №760/19930/21 від 21.02.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договорами позики.

Приватний виконавець Роман Р.М. просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 04.12.2015 року, договір дарування нерухомого майна від 14.06.2022 року, договір дарування земельної ділянки від 14.06.2022 року та іпотечний договір від 04.12.2023 року, які укладені боржником по виконавчому провадженню ОСОБА_3 в період наявності у боржника зобов`язання зі сплати коштів, вважаючи, що всі оскаржувані договори є такими, що укладені боржником на шкоду кредитору (стягувачу) з метою уникнення сплати боргу та звернення стягнення на майно, тобто є фраудаторними.

Як на підставу звернення до суду з даним позов в інтересах інших осіб, позивач - приватний виконавець Роман Р.М. послався на вимоги ст. 42 ч. 4 та ст. 4 ч. 2 ЦПК України, згідно яких у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб та на висновки Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11.

Представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду клопотання про повернення позивачу ОСОБА_7 позовної заяви відповідно до вимог п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина перша статті 48 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначені органи та особи, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів: примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Конституцією України, Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Законом України «Про виконавче провадження» та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

Між тим, фраудаторний правочин укладається боржником у період проведення виконавчого провадження з метою виведення свого майна з-під стягнення (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11).

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, спрямований на розв`язання суто процесуальних суперечок та здійснення судового контролю за ключовими аспектами виконавчого провадження, при цьому спір, що існував між боржником та стягувачем, вже вирішений судовим рішенням, що виконується.

Верховний Суд, здійснивши аналіз процесуального законодавства, дійшов переконання, що безпосередньо у Законі України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Законі України «Про виконавче провадження» та ЦПК України не передбачено повноважень приватного виконавця на звернення до суду з позовом в інтересах сторони виконавчого провадження у порядку цивільного судочинства, зокрема з метою визнання недійсним договору позики, який перешкоджає виконанню його зобов`язань перед кредитором.

Приватний виконавець не є учасником спірних правовідносин, наявний у цьому судовому провадженні спір безпосередньо не стосується прав та обов`язків виконавця, а тому він не вправі самостійно звертатися в інтересах однієї зі сторін до суду із позовом без належної правової підстави на підтвердження можливості такого звернення.

Посилання заявника на правовий висновок, викладений у пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11, відповідно до якого повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі, за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину), не приймаються до уваги Верховним Судом, оскільки правові висновки, сформульовані у вказаній постанові спрямовані виключно на реалізацію повноважень виконавця зі звернення до суду з приводу визначення розміру частки майна боржника у спільному майні.

Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на тлумаченні статті 443 ЦПК України та не містить нових норм права, які б розширювали або доповняли повноваження приватного виконавця, а так само формулювали загальне правило про повноважність приватного виконавця звертатися до суду з будь-якими позовами в інтересах учасників виконавчого провадження, що примусово ним виконується.

Підсумовуючи, Верховний Суд наголосив на тому, що приватний виконавець є суб`єктом владних повноважень та на нього поширюються правила статті 19 Конституції України. Згідно з цими приписами органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №72764740 відкрито постановою приватного виконавця Романа Р.М. від 12 вересня 2023 року, на підставі виконавчого листа Солом`янського райсуду м. Києва 760/19930/21 від 23.08.2023 року, виданого на виконання рішення Солом`янського райсуду м. Києва №760/19930/21 від 21.02.2023 року.

Тобто, оспорювані правочини (договір дарування земельної ділянки від 04.12.2015 року, договір дарування нерухомого майна від 14.06.2022 року, договір дарування земельної ділянки від 14.06.2022 року) укладено боржником задовго до відкриття виконавчого провадження, а Іпотечний договір від 04.12.2023 року укладено взагалі сторонньою особою, а не боржником, тому у приватного виконавця не виникло права на їх оскарження.

Отже, звернувшись до суду в інтересах божника або стягувача з позовом про визнання недійсними правочинів, приватний виконавець Роман Р.М. діяв не у межах наданих йому законом повноважень.

Даний висновок суду узгоджується з позицією ВС від 10 липня 2023 року по справі № 199/1895/23.

Відповідно до вимог ст. 185 ч. 4 п. 4 ЦПК України, позовна заява повертається, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (пункт 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України).

Однак такі процесуальні дії суд може вчиняти лише на стадії відкриття провадження.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності (пункт 1 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі (Правова позиція ВС від 12 червня 2019 року у справах N 199/7250/17; N 61-6225св19, від 18.07.2019 року у справі №826/15794/17, від 23.10.2019 року у справі №0640/4292/18, від 07.12.2020 року у справі №0640/4293/19, від 08.12.2020 року у справі №240/3433/19, від 17.02.2021 року у справі №240/400/19, від 16.06.2021 року у справі №240/4936/18.

Оскільки у приватного виконавця не виникло права в порядку ст. 56 ч.1 ЦПК України на звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб та оскарження правочинів, які укладено задовго до відкриття виконавчого провадження та стороною яких він не був, а ухвалою Іршавського райсуду від 02.10.2024 року провадження по даній справі було відкрито та справу призначено на підготовче засідання, суд вважає, що даний позов слід залишити без розгляду на підставі ст. 257 ч.1 п.1 ЦПК України, оскільки такий подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Вимоги до змісту і форми заяв про витребування доказів та про забезпечення позову містяться в ст. 84 та 151 ЦПК України.

Згідно ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно ст. 151 ч.1, 10 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Заяви сторін про витребування доказів та про забезпечення позову вказаним вимогам не відповідали, оскільки викладені тільки як частини резолютивних частин позовної заяви/відзиву на позовну заяву.

Згідно резолютивної частини позовної заяви приватного виконавця Романа Р.М., він також просив про витребування доказів та про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна.

Згідно резолютивної частини відзиву на позов, представник відповідача також просила про витребування доказів від відповідача.

Оскільки позов ОСОБА_7 з вищевказаних підстав залишено без розгляду, суд вважає, що клопотання сторін про витребування доказів по справі та заяву позивача про забезпечення позову по справі також слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 46, 56 ч.1, 185 ч.4 п.4, 257 ч.1 п.1 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов приватного виконавця Романа Романа Михайловича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «Комерційний Інвестиційний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_5 , про визнання недійсними договорів дарування земельних ділянок та нерухомого майна, визнання недійсним іпотечного договору та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень залишити без розгляду.

Заяви приватного виконавця Романа Романа Михайловича про витребування доказів та про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна (земельної ділянки площею 0,1343 га, кадастровий номер :07:001:0050; кафе площею 598,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,093 га, кадастровий номер :02:001:005) залишити без розгляду.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про витребування матеріалів виконавчого провадження №72764740 залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2024 року.

Головуюча: М. О. Пітерських