Справа № 212/7628/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Чорного І.Я., за участю секретаря судового засідання Майданик М.Є., за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

31.07.2024 року представник позивача Акціонерного товариства «РВС БАНК» ( далі- Позивач) звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 ( далі- Відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову Позивач зазначив, що між ОСОБА_1 та АТ «РВС-БАНК» була укладена Заява-Договір № 0039330 про надання банківської послуги (платіжної картки Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ«РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, сума кредиту становить 25641,033 грн строком на 12 місяців. Процентна ставка за користування кредитом становить 18% річних, тип процентної ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 3 % від суми наданого кредиту. Заборгованість за Договором погашається Позичальником щомісячно, до 06 числа, у вигляді обов`язкового платежу в розмірі 2049,34 грн. шляхом зарахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 , проте ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку із чим у неї станом на 26.06.2024 року наявна прострочена заборгованість у розмірі 20 598,16 грн, яка складається з: 10 926,41 грн. сума основної заборгованості за кредитом; 2 133,28 грн сума заборгованості за процентами; 7 538,47 грн сума заборгованості за комісією.Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 20 598,16 грн. та судові витрати по справі покласти на Відповідача.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2024 року справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

03.09.2024 року Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона не погоджується із позовними вимогами, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг визначено, що пам`ятка, тарифи, а також заява про приєднання до умов та правил становить укладений договір про надання банківських послуг, в той же час, як стверджує Відповідач, АТ «РВС-БАНК» не надало до суду докази оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Публічної пропозиції АТ «РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифів банку, щоб в сукупності із заявою-договором свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Доводи Позивача у позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного ознайомлення Відповідача з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису позичальника на Публічній пропозиції фактично надає можливість надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені Відповідачем. Позивачем не доведено, що під час підписання заяви-договору позичальником Відповідач був ознайомлений саме з цією Публічною пропозицією АТ «РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Також у відзиві Відповідач зазначає, що оскільки умови кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за супроводження (обслуговування) кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а така вимога Позивача про стягнення заборгованості по комісії у сумі 7538,47 грн. задоволенню не підлягає, а також враховуючи внесені Позичальником на оплату комісії кошти у розмірі 10923,05 грн., слід зменшити суму заборгованості, яку просить стягнути Позивач, на 18461,52 грн. (7538,47 + 10923,05), залишивши до стягнення суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3,36 грн. (10926,41 10923,05) та заборгованість за відсотками у розмірі 2133,28 грн., а разом 2136,64 грн. (3,36 + 2133,28). В решті позовних вимог слід відмовити.

06.09.2024 року до суду представником позивача подано відповідь на відзив, згідно з яким Позивач підтримує свій позов у повному обсязі та заперечує проти доводів викладених Відповідачем у відзиві.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, 03.09.2024 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позовних вимог заперечує частково та просить розглядати справу без її участі.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.09.2019 року між АТ «РВС-БАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 0039330 про надання банківської послуги ( платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексе банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до Заяви ОСОБА_1 просить АТ «РВС-БАНК» надати їй споживчий кредит, шляхом перерахунку на картковий рахунок на наступних умовах: тип кредиту споживчий кредит, сума кредиту 25 641,03 грн, строк дії кредиту 24 міс., процентна ставка, % річних 18,00, тип ставки фіксована. Разова комісія 2,5% від суми виданого кредиту. Як вказано у заяві, ОСОБА_1 підписанням цієї Заяви-Договору про надання банківської послуги ( платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексе банківське обслуговування фізичних осіб на приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептує укладання Договору, який розміщений на сайті Банку і беззастережно приєднується до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов`язується самостійно відстежувати усі зміни , які будуть вноситись до Договору. Також вказано, що ОСОБА_1 отримала від АТ «РВС-БАНК» свій примірник Заяви та ознайомлена з Публічною пропозицією АТ «РВС-БАНК» на укладення Договору про комплексе банківське обслуговування фізичних осіб.

З підписаного сторонами Паспорту споживчого кредиту від 06.09.2019 року вбачається, що АТ «РВС-БАНК» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 25 641,03 грн, строком на 24 місяці на споживчі потреби, процентна ставка 18% річних на залишок за кредитом, тип процентної ставки фіксована, разова комісія при видачі кредиту 641,03 грн, щомісячна комісія за супроводження кредиту у сумі 769,23 грн. Графік платежів до 06 числа кожного місяця з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 2049,34 грн, загальна кількість платежів - 24. Наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: процентна ставка, яка застосовується при невиконанн зобов`язання щодо повернення кредиту 18%; пеня згідно законодавством та умовами договору; штрафи за виникнення простроченого платежу 10,00 грн за кожен день прострочення щомісячного платежу. ОСОБА_1 , як зазначено у Паспорті споживчого кредиту, укладанням Договору та підписанням Заяви-Договору підтвердила: отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних нею умов кредитування; отримання нею всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормою ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту)другою стороною.

Укладення договору шляхом акцептування оферти іншої сторони, в тому числі і шляхом приєднання сторони договору до запропонованого іншою стороною договору, передбачена ст.ст. 634, 640, 641 ЦК України.

Так, встановлено, що сторонами були визначені істотні умови кожного договору, в тому числі: сума кредиту, розмір відсотків, строк кредитування, розмір разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту наслідки невиконання зобов`язання про що свідчить підпис Відповідача у Паспорті споживчого кредиту та Заяві-Договорі.

Отже, аргументи Відповідача, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту та доводи Відповідача викладені стосовно того, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного ознайомлення Відповідача з усіма істотними умовами договору не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами цивільної справи, а саме Заявою-Договором та Паспортом споживчого кредиту, які підтверджують факт належного ознайомлення Відповідача з усіма істотними умовами договору.

Відповідно до дослідженого суддею розрахунку заборгованості боржника ОСОБА_1 ( інд.код НОМЕР_2 ) перед АТ «РВС-БАНК» за договором № 0039330 від 06.09.2019 року, наданих позивачем видно, що Відповідач частково вносила кошти на погашення заборгованості по кредиту, процентам та комісії. Однак у повному обсязі умови вказаних договорів не виконала, вчасно кредит не повернула та станом на 26.06.2024 року, заборгованість за кредитом становить:

заборгованість по кредиту 10 926,41 грн;

сума заборгованості за процентами 2 133,28 грн;

сума заборгованості по комісії 7 538,47 грн, а всього 20 598,16 грн.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Грошові кошти у сумі 25 641,03 грн були зараховані АТ «РВС БАНК» 06.09.2019 року на картковий рахунок Клієнта ОСОБА_1 , що підтверджується Виписками по особовому рахунку з яких також вбачається періодичне погашення заборгованості боржником, винесення коштів на прострочену заборгованість, нарахування комісій тощо.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У спірних правовідносинах саме на Банк покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 910/1580/18; від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18.

Отже, Позивачем доведено належними і допустимими доказами факт укладення між банком та ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків, та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, тому існують правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про правомірність вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача суми основної заборгованості за кредитом у розмірі 10 926,41 грн та заборгованості за процентами у розмірі 2 133,28 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення комісійної винагороди з Відповідача слід зазначити наступне.

У підписаній між ОСОБА_1 та АТ «РВС БАНК» Заяві-Договорі №0039330 року від 06.09.2019 року вбачається, що сторони правочину погодили надання споживчого кредиту в сумі 25641,03 грн на строк 24 місяці, на умовах сплати 18% річних, разової комісії при видачі кредиту в розмірі 2,5% від суми наданого кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 3% від суми наданого кредиту.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за обслуговування кредиту - за Заявою-Договором № 0039330 від 06.12.2019 щомісячних сум у розмірі 18 % на залишок за кредитом, тип процентної ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту 2,5% , щомісячна комісія за супроводжування кредиту 3 % від суми наданого кредиту, а саме 769,23 грн.

При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні вищевказаних оспорюваних кредитних договорів, то положення відповідного пункту в кожній Заяві-договорі щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21.

Постановою Великої палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17 від 13 липня 2022 року, а саме пунктом 29 визначено, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в загальному розмірі 7 538,47 грн.

Позичальник за час дії кредитних правовідносин сплатив кредитору 25 637,67 грн з яких 14 714,62 грн грн. зараховано до тіла кредиту, 10 923,05 грн - до комісії, 4 701,67 грн - до відсотків.

З урахуванням того, що позивачем доведено загальний розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 926,41 грн, а також розмір сплаченої відповідачем комісії за супроводження кредиту у розмірі 10 923,05 грн, умова договору про яку є нікчемною, суддею ця сума зараховується в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3,36 грн та розмір заборгованості за процентами у сумі 2 133,28 грн.

Крім того, суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 1ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити частково, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору, та не виконано взятих на себе зобов`язань.

З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основною заборгованістю за кредитом в розмірі 3,36 грн та заборгованості за процентами у розмірі 2 133,28 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,20 грн. тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме -251,25 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7,12,13,81,141,259,263-265,268,280-282,354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

позов Акціонерного товариства «РВС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» заборгованість за Заявою- Договором № 0039330 від 06.12.2019 у розмірі 2 136,64 грн (дві тисячі гривень сто тридцять шість гривень шістдесят чотири копійки), яка складається з: основної заборгованості за кредитом 3,36 грн, заборгованості за процентами 2133,28 грн.

В іншій частині позову -відмовити.

Стягнути з з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РВС БАНК» судовий збір у розмірі 251,25 грн (двісті п`ятдесят одна гривня двадцять п`ять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення ухвалено без проголошення 12 вересня 2024 року.

Позивач: Акціонерне товариство «РВС БАНК», , місцезнаходження 04071, м.Київ, вул. Введенська, буд.29/58;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. Я. Чорний