Справа № 948/233/24
Номер провадження 2/948/208/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Кравець С.В.,

за участю секретаря Порохні І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.06.2015р. між ним та відповідачем був укладений договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого останньому відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, який потім збільшився до 75 000, 00 грн. Оскільки відповідач, зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 13.03.2024р. утворилася заборгованість.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у розмірі 89 749, 29 грн та судові витрати.

2.Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

26.03.2024 р. за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.112).

3.Позиції учасників судового провадження

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

19.03.2024р. позивач направив відповідачу копію позовної заяви з додатками (а.с.87), а суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі, яка ним не отримана 09.04.2024р. у зв`язку з відсутністю (а.с.116), що відповідно до ст. 128 ЦПК України є належним врученням документів, в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направив.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

4.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що 15.04.2020р. між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем підписані три Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, за умовами якої вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають Договір про надання банківських послуг. З Вказаними Умовами він ознайомився самостійно, шляхом, підписам електронним підписом та направив повідомлення про одержання, самостійно роздрукував на сайті. Сторони погодили використання простого електронного підпису способом: ОТР-пароль, QR-код, підпис стілусом на планшеті у відділенні Банку кнопки «Підпис», «Підписав», «Підтверджую», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках та визнають його дійсним (а.с.11-12, 29-71).

З паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем 05.02.2023р. убачається, що в ньому зазначено 8 видів кредитних карток, однакова відсоткова ставка у пільговий період в розмірі 0, 00001% річних, різні процентні ставки поза межами пільгового періоду, різні базиси нарахування процентної ставки тощо (а.с.13-17).

05.02.2023р. відповідач також підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в яких містяться умови щодо максимального ліміту щодо семи кредитних карт, двох видів процентних ставок, умов розрахунків за різними картками тощо (а.с.18-28).

Згідно довідки про зміну умов кредитування, відповідачу з 22.06.2015р. по 01.11.2023р. п`ять разів змінювався кредитний ліміт, початковий у розмірі 0, 00 грн діяв до 16.04.2023р., при цьому 29.04.2023р. становив 75 000, 00 грн, останній з 01.11.2023р. - 0, 00 грн (а.с.78).

Як видно з довідки про видачу кредитний карток, відповідачу було видано три кредитні картки, дві з яких «Універсальна», а одна «Універсальна Голд», з терміном дії до 01/19, 09/20, 11/26 (а.с.79).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач з 22.06.2015р. до 26.04.2023р.не користувався коштами, у 2015 році мало місце лише погашення кредиту, без зазначення факту використання кредитних коштів, але з 26.04.2023р. відповідач почав користуватися кредитними коштами та станом на 13.03.2024р. заборгованість відповідача перед банком за договором від 22.06.2015р. становить 89 749, 29 грн, з яких: 71 992, 87 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17 756, 42 грн заборгованість за простроченими відсотками (а.с.72-77).

У наданій банком виписці за договором відображені дата та деталі операції і номери карток, міститься інформація про користування відповідачем коштами з 22.06.2015р. по 05.10.2017р., з 23.04.2019р. по 05.12.2019р. та з 26.04.2023р. по 01.03.2024р. (а.с.82-83).

5.Мотиви суду

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З досліджених в судовому засіданні Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вбачається, що вони не містять підпису відповідача, а відтак підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг не може вважатись договором приєднання, у випадку відсутності в такій анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, а також відсутності підтверджень конкретних запропонованих Умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів.

Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 від 03.07.2019р.

Отже, оскільки додані банком Умови і Правила надання банківських послуг, не містять підпису відповідача, а відтак вони не є належними доказами у справі.

Водночас, згідно із чч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у позовній заяві позивач посилається на укладення між ним та відповідачем договору 22.06.2015р. за яким останній має заборгованість, водночас на підтвердження своїх вимог надає Анкети-заяви від 15.04.2020р. та 05.02.2023р., а також паспорт споживчого кредиту від 05.02.2023р., які не містять зв`язку з договором зазначеним у позові, а отже не підтверджують доводи позовної заяви.

Крім цього, як видно з довідки про зміну умов кредитування, відповідачу з 22.06.2015р. по 16.04.2023р. був встановлений ліміт в розмірі 0, 00 грн, тоді як за змістом розрахунку заборгованості на а.с.72 вбачається, що ОСОБА_1 у 2015 році погашав кредит, при цьому за змістом виписки за договором здійснював операції, зокрема знімав готівку, купляв продукти з 22.06.2015р. до 01.03.2024р., за виключенням 2018 року та 2020-2022 років. При цьому з розрахунку заборгованості (а.с.73-76) з 01.01.2016р. по 01.04.2023р. будь-які операції за договором відсутні.

Отже, надані позивачем докази не містять взаємозв`язку між встановленням відповідачу ліміту в розмірі 0, 00 грн до 16.04.2023р. та користування до вказаного періоду грошовими коштами, які фактично йому надані не були.

Факт же підписання відповідачем заяв та паспорту споживчого кредитування 15.04.2020р. та 05.02.2023р. не свідчить про їх зв`язок з договором від 22.06.2015р., а відтак суд відкидає їх як неналежні докази у справі.

Водночас, використання даних, наведених у Паспорті, є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 ст. 79 ЦПК передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач не надав суду доказів укладення з відповідачем саме договору від 22.06.2015р., надані ним інші докази містять суперечності між тим, що відповідачу до 16.04.2023р. був встановлений ліміт у розмірі 0, 00 грн, тобто він не мав можливості користуватися будь-якими коштами банку до вказаного періоду, тоді як інші докази, зокрема, виписка за договором, містить протилежні відомості, а відтак суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та достовірними доказами наявність між ним та відповідачем договірних відносин від 22.06.2015р., надання йому кредитних коштів та користування коштами саме в межах цього договору, а відтак дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

6.Мотив рішення щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а тому з відповідача на користь позивача судові витрати стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі його оскарження після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в с. Калинівка, Полтавського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя С.В.Кравець