ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 642/5145/23

провадження № 22-ц/818/2304/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поліщук Олена Валентинівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року у складі судді Бородіної О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його син, ОСОБА_3 , пішов добровольцем на фронт, захищати Україну від російської агресії. В перших числах липня 2022 року з військової частини, де служив його син, повідомили, що ОСОБА_3 обліковується серед зниклих без вісті з 24 червня 2022 і ніякої інформації, чи попав в полон, чи поранений або загинув, про нього немає. Через інтенсивне ведення бойових дій в районі населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області евакуаційні заходи були неможливі, внаслідок чого у період з 26.06.2022 по 17.09.2022 року тіло загиблого сина знаходилось в зазначеному районі. В подальшому, під час роботи пошукової групи в цьому районі були знайдені останки (лікарське свідоцтво про смерть №10-12/3204с від 15.11.2022) схожі на тіло сина, ОСОБА_3 . Ідентифікувати на той час не було можливості. Далі з цього приводу проводились службові розслідування, велося досудове слідство в рамках якого були проведені експертизи в тому числі ДНК, які підтвердили, що тіло, яке знайшли пошукові групи дійсно сина позивача.

Згідно свідоцтва про поховання № НОМЕР_1 сина позивача було поховано 7 лютого 2023 року в м. Харкові.

Таким чином, 26.06.2022 його син, ОСОБА_3 помер у віці 34 роки, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 07.03.2023.

ОСОБА_3 заповіту не складав. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому на праві приватної власності майно.

04.09.2023 позивачем було подано заяву про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. було відмовлено у оформленні спадщини після смерті сина , оскільки позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена на підставі заяви ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, через істотні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації проти України, та проведення численних розслідувань обставин смерті сина. Крім того, просив врахувати зміни, які були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», зміненою постановою Кабінету Міністрів України від 09.05.2023 № 469.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (і.н. НОМЕР_3 ) додатковий тримісячний строк з моменту набрання рішення суду законної сили для прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про смерть сина позивача ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація смерті спадкодавця відбулася лише 07 березня 2023 року, тобто на час звернення позивача до нотаріуса 04.09.2023 року строк на подання ним заяви про прийняття спадщини не сплив.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення просила рішення скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що аргументи позивача не підтверджені належними письмовими доказами, тому підстави для задоволення позову відсутні .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обгрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є батьком померлого ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 , виданим 08.07.1988 Ленінським відділом РАГС м. Харкова.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.03.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

05.07.2023 було складено акт №575/23 про нещасний випадок (у тому числі поранення) за формою Н-1 на підставі наказу № 407 від 13.06.2023 начальника Східного територіального управління «Про призначення комісії зі спеціального розслідування групового нещасного випадку».

Згідно постанови медичної військово-лікарняної комісії № 140 від 12.07.2023 складеної на підставі протоколу засідання М(ВЛ)К МО України № 140 від 12.07.2023 встановлено, що солдат за мобілізацією в/ч НОМЕР_5 НГУ ОСОБА_3 встановлено: « вибухова травма 26.06.2022: множинні травми тіла, що призвели до смерті (26.06.2022 року) пов`язані із захистом Батьківщини.

З матеріалів справи, вбачається що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 72242213 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в становлений законом строк та спосіб є ОСОБА_2 , та після строків прийняття спадщини за оформленням спадщини після ОСОБА_3 , звернувся ОСОБА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

06 вересня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі №522/17925/16 (провадження № 61-1122св22).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, посилався на істотні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації проти України, а саме після введення воєнного стану, він фактично знаходиться за межами України, обставини загибелі його сина були підтверджені документально лише після спливу шести місяців з дати його загибелі. Крім того, на час смерті сина діяла постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», якою строк для прийняття спадщини був зупинений на строк дії військового стану.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» відповідно до якої строк для прийняття спадщини був зупинений на час воєнного стану.

З 29 червня 2022 року діяли зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану».

Так, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» виключено.

Як зазначено вище та на це, як на підставу для визначення додаткового строку для прийняття спадщини посилається позивач, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до сьогодні.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

За таких обставин, колегія суддів оцінює існування наявність у позивача поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини у межах встановленого законом строку на прийняття спадщини, що за загальним правилом обчислюється з дня наступного за днем відкриття спадщини ( день смерті спадкодавця) і спливає через шість місяців та враховує, що наданими позивачем документами підтверджено, що ОСОБА_3 з 24 червня 2022 обліковувався серед зниклих без вісті. Через інтенсивне ведення бойових дій в районі населеного пункту Дементіївка Дергачівського району Харківської області евакуаційні заходи були неможливі, внаслідок чого у період з 26.06.2022 по 17.09.2022 року тіло загиблого знаходилось в зазначеному районі ( а.с. 11-15).

В подальшому, під час роботи пошукової групи в цьому районі були знайдені останки схожі на ОСОБА_3 , що підтверджується даними лікарського свідоцтва про смерть від 15.11.2022 №10-12/3204с. Ідентифікувати на той час не було можливості. Далі з цього приводу проводились службові розслідування, велося досудове слідство в рамках якого були проведені експертизи в тому числі ДНК, які підтвердили, що тіло, яке знайшли пошукові групи дійсно сина позивача ( а.с. 48-49).

Згідно свідоцтва про поховання № НОМЕР_1 сина позивача було поховано лише 7 лютого 2023 року в м. Харкові, а свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з зазначенням дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 було видане 07.03.2023 року ( а.с. 7).

Зазначені обставини загибелі спадкодавця та не можливість ідентифікувати його тіло протягом строку на прийняття спадщини, свідчать про наявність у батька загиблого поважних причин пропуску встановленого законом строку звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

При цьому судом правильно враховано, шо з заявою про прийняття спадщини позивач звернувся протягом шести місяців з дня отримання свідоцтва про смерть спадкодавця.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, наведені апелянтом доводи не є підставою для скасування даного судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд дав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив характер спірних правовідносин та застосував до них норми матеріального права, що їх регулюють. Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст., ст. 374,375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук