П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року

м. Рівне

Справа № 562/1278/18

Провадження № 22-ц/4815/1204/24

Головуючий у Здолбунівському районному суді

Рівненської області: суддя Ковалик Ю.А.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

одноособово 06 вересня 2024 року в м. Здолбунів

Рівненської області

без фіксування технічними засобами

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ромашко Людмили Григорівни на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2024 рокуу цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Журавського Н.М.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ромашко Л. Г. звернулася із скаргою до суду, де просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Журавського Н.М. №56530706 від 16 серпня 2024 року про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2024 рокускаргу представникаОСОБА_1 адвоката Ромашко Л. Г. на дії державного виконавця Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Журавського Н.М. повернено заявнику без розгляду.

Суд першої інстанції при постановленні ухвали виходив із того, що представником ОСОБА_1 не надано доказів надіслання (надання) скарги на дії державного виконавця іншим учасникам справи (провадження), тобто вона не дотрималася вимог абз. другого ч. 2 ст. 183 ЦПК України. Тому ця обставина є підставою для повернення скарги без розгляду згідно з ч. 4 цієї статті.

На ухвалу суду представником заявника адвокатом Ромашко Л. Г. подано апеляційну скаргу, де вона покликалася на порушення судом норм процесуального та матеріального права, які призвели до хибного ухвалення судового рішення, що перешкоджає подальшому розгляду справи.

Обґрунтовуючи допущені порушення вимог процесуального закону, заявник зазначала, що судом неправильно застосовано ч. 4 ст. 183 ЦПК України, оскільки суд, застосовуючи дану норму, додав слово "скаргу"при її застосуванні на противагу тому, що редакція статті такого слова не містить. Тому покликаючись на практику Верховного Суду, вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд допустив надмірний формалізм, тобто безпідставно не надав скаржнику строк для усунення недоліків поданої скарги, чим обмежив доступ до суду.

Звертала увагу на те, що оскільки ч. 4 ст. 183 ЦПК України не містить чітких приписів, що скарга, яка подається на стадії виконання судового рішення, повертається заявнику, якщо не відповідає вимогам ч. 1 або ч. 2 цієї статті, то ця нечіткість має тлумачитися на користь скаржника. Не містить чітких правил стосовно форми скарги, яка подається на стадії виконання судового рішення, і розділ VII "Судовий контроль за виконанням судового рішення"Цивільного процесуального кодексу України. Заявник не заперечує, що дійсно не надсилала органу державної виконачої служби копію скарги, однак такі копії у двох примірниках були долучені при поданні до суду першої інстанції скарги.

Зважаючи на це, у зв`язку із відсутністю "якісного законодавства"у розумінні Європейського суду з прав людини, яке б чітко визначало вимоги до форми скарги на дії (бездіяльність, рішення) державного виконавця, та надмірного формалізму суду оскаржувана ухвала постановлена з порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини.

Крім того, повернення судом скарги без розгляду позбавляє скаржника права на справедливий суд, адже відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду унеможливлює прийняття скарги судом.

З наведених підстав просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Державний виконавець Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та ОСОБА_2 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, хоча про це було роз'яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Так, про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ч. 2 ст. 448 ЦПК України).

Між тим, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 183 ЦПК України (зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 08 лютого 2020 року) до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

У поданій до суду скарзі на рішення державного виконавця представник ОСОБА_1 адвокат Ромашко Л. Г. покликалася на протиправність постанови державного виконавця Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Журавського Н.М. №56530706 від 16 серпня 2024 року про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Проте подана до суду першої інстанції скарга не містить доказів її надіслання (надання) іншим учасникам провадження, в рамках якого винесено оскаржувану постанову державного виконавця, зокрема, стягувачу і боржнику, що є безумовною підставою для повернення цієї скарги без розгляду.

Повернення скарги без розгляду не позбавляє заявника права звернутися до суду повторно після усунення перешкод, які стали підставою для її повернення судом.

Отже, доводи апеляційної скарги законності та обґрунтованості висновку суду попередньої інстанцій не спростовують.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права при її постановленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ромашко Людмили Григорівнизалишити без задоволення, а ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків