РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю позивача: ОСОБА_1 та його представника - адвоката Щербяк Ю.В.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 - адвоката Якубець М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, третя особа Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1997 року і по листопад 2022 року проживав разом з ОСОБА_4 1945 року народження однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на нерухоме майно яким вона володіла у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , з 03 лютого 2004 року (по теперішній час) зареєстрований за адресою: квартира АДРЕСА_3 . Однак, з 1997 року фактично проживав в квартирі АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_4 до дня її смерті. Починаючи з 1997 року по день смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) вони жили, як одна сім`я: спільно придбавали усе необхідне для побуту майно, спільно вирішували питання життєзабезпечення їхньої сім`ї, витрачали кошти на спільні цілі, спільно здійснювали ремонт житла, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. Вважаючи ОСОБА_4 своєю дружиною, позивач звернувся до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомутовського В.С. із заявою про прийняття спадщини, але в усному порядку нотаріус, роз`яснив, що в зв`язку з тим, що в офіційному шлюбі позивач з ОСОБА_4 не перебували, а факт спільного проживання судом не встановлений, позивач не може отримати свідоцтво на спадщину. Факт спільного проживання однією сім`єю підтверджується тим, що в позивача знаходяться наступні оригінали документів на квартиру АДРЕСА_3 : Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 - Договір купівлі-продажу квартири від 26.11.2002 року Договір найму квартири від послуг - Будинкова книга 27.01.2003 р., Договір про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання №9063. Також факт спільного проживання підтверджується спільними фотографіями позивача з Бачиною Лідією орієнтовно в 2012, 2014 та 2020 році.

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання.

29.06.2023 року від представника відповідача Рівненської міської ради надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що в позовній заяві позивач (спадкоємець) покликається на те, що він спільно проживав разом із ОСОБА_4 (спадкодавицею) (померла: 25.11.2022р) з 1997 по 2022 рік однією сім`єю. У зв`язку зі смертю дружини (спадкодавиці) позивач (спадкоємець) вважає себе таким, який відповідно до норм чинного законодавства є таким, що має право на спадщину. Позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві не вказано та не надано підтверджуючих доказів того чи під час проживання з ОСОБА_4 не перебував у будь-якому іншому шлюбі. Норми статті 315 Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу застосовуються до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейного кодексу України). Оскільки, Кодекс про Шлюб та Сім`ю України не передбачав такого інституту як встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.01.2020 року по справі № 546/912/16-ц. Таким чином, встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з 1997 до 25 листопада 2022 року (як просить позивач) неможливо. Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 695/1732/16-ц). Позивачем не надано жодного документа в якості доказу для підтвердження реальності сімейних відносин. Крім того позивачем до позову не додано жодних квитанцій, які б підтверджували факт сплати коштів за користування комунальними послугами, ні чеків з банку, чи чеків за оплату продуктів з супермаркету. Також, позивачем не додано договору на здійснення поховання ОСОБА_4 . Також, у позовній заяві не вказано чи існують інші (можливі) спадкоємці, які мають право на спадкування після смерті спадкодавиці ОСОБА_4 . А тому, виникає необхідність з`ясувати коло можливих спадкоємців померлої ОСОБА_4 . Отже, в зв`язку з вищевикладеним, Рівненська міська рада вважає, що у матеріалах справи недостатньо доказів для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 (позивача спадкоємця) та ОСОБА_4 (померлої спадкодавиці) в період з 1997 по 25 листопада 2022 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому зазначений факт не доведено та не може підлягати до задоволення.

Ухвалою суду від 23.10.2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 16.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з обґрунтувань викладених у позові. Також просили вважати опискою рік з якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю «у період з 1997 року по 25.11.2022 року» та вважати вірним « у період з 01.01.2004 року до 25.11.2022 року».

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи адвокат Якубець М.К. заперечував щодо задоволення позову. Вказав, що сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Також вказував, що позивач притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства. Зі змісту постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20.05.2022 року (справа 569/5656/22), слідує, що 18 квітня 2022 року близько 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , під час якого кричав, ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. А отже це доводить, що у ОСОБА_1 і ОСОБА_4 були неприязні відносини.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Рівне, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.11.2022 року.

18.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Хомтовського В.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Однак нотаріусом було в усному порядку роз`яснено, що в зв`язку з тим, що в офіційному шлюбі позивач з ОСОБА_4 не перебували, а факт спільного проживання судом не встановлений, позивач не може отримати свідоцтво на спадщину.

В матеріалах справи наявна копія спадкової справи №11/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , заведена 05.04.2023р. приватним нотаріусом Хомутовським В.С.

Відповідно до копії заповіту від 04.11.2022 року ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до інформаційної довідки №72053878 від 05.04.2023 р. після смерті ОСОБА_4 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ) заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі 70490944, номер у нотаріуса 11/2023, місце заведення Рівненська обл., приватний нотаріус Хомутовський В.С.

Відповідно до заяви від 15.03.2023 року ОСОБА_3 , вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_4 вона приймає.

В матеріалах справи наявний договір від 27.01.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про найм кімнати по АДРЕСА_2 .

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.ст. 3, 21 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

У пункті 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1258, 1264 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показала, що знала ОСОБА_6 біля 20 років, разом їздили на відпочинок. Свідку відомо, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були хороші стосунки. Зі слів ОСОБА_7 , вона працювала на тракторному заводі інженером по безпеці. Свідок з Лідією відпочивали разом приблизно 3 рази. Зі слів ОСОБА_7 у неї дітей, братів та сестер не було. Вона була одружена 2 рази. Лідія та ОСОБА_9 проживали в АДРЕСА_5 . Свідку відомо, що ОСОБА_7 прописала ОСОБА_8 в квартиру по вул. Пирогова. Померла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку для людей похилого віку. Як свідку відомо у Лідії крім неї подруг не було. В квартирі на вул. Пирогова жили квартиранти, квартплату з яких вона брала в сумі біля 2000грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що вони з ОСОБА_11 в будинку в різних підїздах. Бачив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом, сприймав їх як подружжя. Свідок допомагав ОСОБА_12 і ОСОБА_7 робити ремонт в квартирі по АДРЕСА_5 . Свідок бачив як ОСОБА_9 купував холодильник, телевізор, колонку. Вказує, що ОСОБА_7 була пенсіонеркою, де вона працювала, свідок не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показала, що ОСОБА_14 це її рідний брат. Спочатку ОСОБА_9 проживав по АДРЕСА_6 зі своєю дочкою та жінкою, а пізніше переїхав на вул. Соборна і там проживав з Лідією. Вказує, що ОСОБА_7 була пенсіонеркою. ОСОБА_9 приблизно з 2021 року перебував в Польщі на заробітках.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що з ОСОБА_16 вони знайомі біля 15-20 років. Свідок заходив до ОСОБА_8 і Лідії в гості приблизно 5 разів. Де працювала Лідія свідок не знає.

Таким чином, свідки на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 з ОСОБА_4 у відносинах, що мають ознаки шлюбних вказали лише на загальні обставини: спільне проживання, ведення господарства, спільний бюджет, однак ці свідчення не підтвердженні жодними іншими належними та допустимими доказами.

В контексті визначення можливих доказів, їх оцінки як достатніх слід також відзначити, що згідно усталеної судової практики самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12 грудня 2019 року по справі №466/3769/16-ц).

Вирішуючи факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення цієї вимоги.

Позивачем до позову не додано жодних квитанцій, які б підтверджували факт сплати ним коштів за користування комунальними послугами, купівлі майна для спільного користування, здійсненні витрат на утримання житла, його ремонт.

Крім того в матеріалах справи наявна копія постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20.05.2022 року, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, як вчинення домашнього насильства. Зі змісту постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20.05.2022 року (справа 569/5656/22), слідує, що 18 квітня 2022 року близько 18 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_4 , під час якого кричав, ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою.

Отже, відсутність позивача на час смерті ОСОБА_4 за місцем проживання, відомості про те, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла в будинку для людей похилого віку, наявність постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство до ОСОБА_4 , наявність заповіту від 04.11.2022 року, за яким ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_4 (квартиру в якій за твердженнями позивача вони проживали), перебування позивача у спірний період в шлюбі, після зясування цих обставин позивач подав заяву про виправлення описки у позові, наявність у матеріалах справи договору про оренду майна ( орендар ОСОБА_1 , орендодавець ОСОБА_4 ) вказують на факт того, що між

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не було сталих стосунків, які притаманні чоловіку і жінці без реєстрації шлюбу.

Надані позивачем докази, а саме фотографії не можуть бути єдиним доказом свідчать про існування між ОСОБА_17 та померлим ОСОБА_18 подружніх/шлюбних відносин.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.

З висновків Верховного Суду, які висловлені у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, вбачається, що обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення з спадкоємцем спільним витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення факту проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що сторони по справі мали спільні витрати, вели спільний бюджет, мали спільне харчування, здійснювали купівлю майна для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 89, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Рівненська міська рада, адреса: м. Рівне, вул. Соборна, 12 а, код. ,

Треті особи: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Хомутовський Віталій Станіславович, адреса: м.Рівне, вул. Словацького, буд.4/6, оф.342.

Повний текст рішення виготовлено 02.05.2024 року.

Суддя Харечко С.П.