Дата документу 18.11.2024
Справа № 501/3765/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом представника ОСОБА_1

до

відповідачів:

1 ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ,

предмет та підстави позову: про зміну черговості на спадкування за законом

учасники справи до суду не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну черговості на спадкування за законом, згідно якого просить суд визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті її рідного брата ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в одній черзі зі спадкоємцями першої черги.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивачки ОСОБА_4 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно:

- легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, 1988 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0,072 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- усі банківські рахунки, відкриті на ім`я спадкодавця у всіх банках України.

Крім позивача є інші спадкоємці: рідна сестра померлого ОСОБА_5 , рідний брат померлого ОСОБА_4 , які є спадкоємцями другої черги.

У відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно від доньки померлого ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_2 .

Позивач стверджує в позові, що більш ніж 10 років, що передували смерті спадкодавця, його дружина з ним не проживала за адресою: АДРЕСА_3 , а з лютого 2022 постійно проживала за кордоном у Німеччині, не надавала йому належної допомоги та фінансової підтримки, ніколи не навідувала його, не цікавилась його життям, тощо.

Позивач наведені роки спільно проживали із спадкодавцем, своєї сім`ї перестала мати у 2012 році, піклувалась про брата, придбавала продукти, ліки за потреби, з ним вони будували садовий будинок на належній йому земельній ділянці, вони спільно вели господарство, обробляли земельну ділянку.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідачі відзиву на позов не надали.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 18.09.2023 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.62).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 28.09.2023 відкрито провадження у справі (а.с.66-67).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 28.09.2023 накладено арешт на рухоме та нерухоме майно (а.с.69-72).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 29.11.2023 витребувано докази (а.с.98-99).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.01.2024 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.144).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.02.2024 заяву представника позивача про виклик свідків повернуто заявнику (а.с.153).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.04.2024 вирішено питання про виклик свідків (а.с.161).

IІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15), який є братом позивачки, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.16, 18).

На день смерті спадкодавця залишилось спадкове майно:

- легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, 1988 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.31);

- квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21-30);

- земельна ділянка площею 0,072 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32-33).

У відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України 10.08.2023 позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.19), однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з наявністю заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно від доньки померлого ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_2 (а.с.20).

Судом досліджено копію спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 (а.с.108-133), згідно якої вбачається, що 25.04.2023 до приватного нотаріуса із заявами при прийняття спадщини за законом на спадкове майно звернулись донька померлого ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_2 (а.с.110-111).

ІV. Оцінка Суду.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері .

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин. (висновок у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2019 року у справі №521/6358/17, від 27 травня 2020 року у справі №755/8930/18, від 27 серпня 2020 року в справі № 266/2391/16, від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц, від 01 березня 2021 року у справі №233/5990/18).

Отже, підставою для задоволення позову в частині зміни черговості спадкування за законом є в тому числі і знаходження спадкодавця в безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів (висновок у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №331/6453/18).

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості одержання права на спадкування, оскільки позивачем не доведено належними та достовірними доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у позивача могло виникнути право на спадкування за другою чергою, зокрема здійснення матеріального забезпечення спадкодавця, надання іншої допомоги та перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що більш ніж 10 років, що передували смерті спадкодавця, його дружина з ним не проживала за адресою: АДРЕСА_3 , а з лютого 2022 постійно проживала за кордоном у Німеччині, не надавала йому належної допомоги та фінансової підтримки, ніколи не навідувала його, не цікавилась його життям, тощо.

Позивач наведені роки спільно проживали із спадкодавцем, своєї сімї перестала мати у 2012 році, піклувалась про брата, придбавала продукти, ліки за потреби, з ним вони будували садовий будинок на належній йому земельній ділянці, вони спільно вели господарство, обробляли земельну ділянку.

Однак, ні до позовної заяви, ні в ході розгляду даної справи судом позивач не надала жодних медичних документів, як і будь-яких інших доказів, які б свідчили про наявність у спадкодавця захворювань, що спричиняли його безпорадний стан протягом тривалого часу.

Доводи позивача про те, що вона тривалий час опікувалась спадкодавцем, вела з ним спільне господарство та надавала допомогу, не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою, зокрема щодо факту перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Позивач не надала доказів на підтвердження того, що померлий перебував у безпорадному стані та потребував постійної сторонньої допомоги.

Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є сестрою померлого пояснила, що померлий з дружиною не проживали більше 10 років. Вона разом із сестрою будували будинок на земельній ділянці, що належала померлому, влітку вона приїжджала до нього обробляти земельну ділянку. Померлий не був у безпорадному стані, міг себе обслуговувати, отримував пенсію.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що померлий не проживав з дружиною, знав його 8 років. Позивача бачив тільки на городі, ОСОБА_7 бачив влітку. На земельній ділянці померлого побудовано будинок за кошти сестер ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Померлий самостійно ходив, мав варикоз на ногах, але лежачим не був. Свідок бачився з померлим кожного дня. Померлий був фінансово забезпеченим, пенсії йому хватало, він погашав кредити своєї жінки.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою по дачі померлого, який з 2013-2015 років не проживав із своєю дружиною. Під час хвороби померлого вона не бачила дружину, позивача бачила кожного дня на земельній ділянці. Будинок на земельній ділянці, належній померлому побудували ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та їхній брат. Померлий не був лежачим, чи був він інвалідом їй нічого не відомо, померлий казав їй, що йому потрібно робити операцію на ногах у звязку з варикозом.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що померлий не проживав з дружиною, з 2000 вона ніколи не бачила дружини померлого. Позивачка постійно приходила на дачу, будинок будували позивачка, її сестра ОСОБА_12 та брат ОСОБА_14 . Померлий допомагав свідку по сусідські, він не був у безпорадному стані. На дачу інколи приїжджала донька померлого.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є братом позивача та померлого, який понад 8-9 років не проживав з дружиною. Будинок на земельній ділянці, належній померлому, будували він (свідок) та його сестра ОСОБА_15 та ОСОБА_9 за його та їхні особисті кошти. До шлюбу померлого з його дружиною, позивач вклав свої особисті кошти в квартиру, належну померлому. Померлий ходив, не був лежачим, інвалідності не мав, каліцтва у нього не було.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що ніколи дружину померлого не бачив і не знав її, був сусідом померлого по дачі понад 15 років.

Отже, враховуючи обставини по справі, суд дійшов висновку про відсутність однієї з п`яти необхідних обставин (тривале перебування спадкодавця через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво у безпорадному стані), визначених частиною 2 статті 1259 ЦК України, що дає право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

Пояснення свідків в судовому засіданні спростовують доводи позивача про перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.1259 ЦК України, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Таким чином, спадкоємці не позбавлені права та можливості укласти нотаріально посвідчений договір про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування.

Разом з тим, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. При цьому умовою для задоволення такого позову, закон (ч.2 ст.1259 ЦК України) визначає ту обставину, що спадкоємець протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну черговості на спадкування за законом відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко