Справа 279/1128/24
провадження №2/279/769/24
Р І Ш Е Н Н Я
"30" квітня 2024 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Коваленко В.П.
секретаря Зубкової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №279/1128/24 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -
В С Т А Н О В И В:
Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 подав 08.03.2024 до суду заяву про застосування строків позовної давності в якій зазначає, що підставою для стягнення заборгованості є правовідносини, які виникнули між сторонами ще у 2013 році. Позивач намагається стягнути з нього грошові кошти, хоча у позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань пропущення строків позовної давності, не вказано необхідності їх поновлення. На підставі зазначеного, відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до даного позову.
Також відповідач подав 08.03.2024 до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що всі кредити повертав у повному обсязі. На протязі 10 років від АТ КБ "Приватбанк" на його адресу не надходило жодних письмових претензій або повідомлень. До позовної заяви також не долучено жодних повідомлень про наявність заборгованості перед банком. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник позивача подав 22.03.2024 до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що між банком та позичальником укладено договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказують на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку». Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Щодо застосування строків позовної давності представник позивача зазначає, що згідно виписки по рахунку відповідач активно користувався кредитним рахунком, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Останнє поповнення рахунку було 17.01.2021 року. На підставі зазначених обставин, просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими для виконання сторонами.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Судом встановлено, що 17.06.2013 ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 17.06.2013 року .
Згідно довідки виданої АТ КБ «Приват Банк» встановлено, що відбувалася зміна умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_2 , шляхом зміни кредитного ліміту (а.с.39).
Таким чином, судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася вищевказана заборгованість.
Водночас, відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку обґрунтовано зокрема тим, що позивач намагається стягнути з відповідача грошові кошти за 10 років, тобто позов пред`явлений з порушенням строку позовної давності.
Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Як роз`яснено в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.
Таким чином відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог.
З долученої позивачем до матеріалів справи довідки, виданої АТ КБ «Приват Банк», встановлено, що кредитну картку № НОМЕР_1 видано 17.06.2013 (дата відкриття), з терміном дії - 04/17 (а.с.42)
Таким чином судом встановлено, що термін дії користування кредитними коштами у відповідача закінчився в квітні 2017 року, а відтак слід вважати, що з цього часу у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення боргу, яке, з урахуванням загального строку позовної давності визначеного статтею стаття 257 ЦК України, повинно бути заявлено до 01 травня 2020 року.
Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що відповідачем відбулось останнє поповнення рахунку- 17.01.2021 року. Тобто у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення боргу, яке, з урахуванням загального строку позовної давності визначеного статтею стаття 257 ЦК України, повинно бути заявлено до 17.01.2024 року.
Позов сформовано в системі " Електронний суд " 19.02.2024 року , тобто після закінчення трьохрічного строку позовної давності, в у межах якого позивач міг звернутися з даним позовом до суду.
Жодних об`єктивних підстав, які б перешкоджали позивачу для звернення до суду в межах строку позовної давності, судом не встановлено.
За наведеного вище, суд вбачає підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 17.06.2013 року , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 267, 268, ЦПК України, ст.ст. 257, 526 ЦК України , суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя В.П.Коваленко