Справа № 199/3269/24
(2/199/1996/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

25.11.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Піскова С.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Потужньої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Тетяна Володимирівна, про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26 лютого 1997 р. квартира АДРЕСА_1 буда приватизована позивачем ОСОБА_1 , його дружиною ОСОБА_2 та матір`ю дружини позивача ОСОБА_3 ; вказана квартира розміщена на другому поверсі десятиповерхового будинку і складається з трьох кімнат житловою площею 44,8 кв.м, зокрема: 1-а кімната 12,7 кв.м, 2-а кімната 18,3 кв., 3-тя кімната 13,8 кв.м; кухня площею 7,7 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м; вбиральня площею 1,2 кв.м, коридор площею 4,8 кв.м, вбудовані шафи площею 0,3 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 0,9 кв.м та лоджією площею 1,8 кв.м; загальна площа квартири складає 63,5 кв.м.

22 липня 2013 р. померла ОСОБА_3 , після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 ; заповіту на спадкове майно ОСОБА_3 не склала.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_4 ) є донькою ОСОБА_3 , та із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про спадщину за законом на частку ОСОБА_3 до нотаріальної контори ОСОБА_2 не зверталась, оскільки не було знайдено достатньо документів на підтвердження родинних стосунків.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , виданого Ленінським ЗАГСом м. Києва, актовий запис № 1757 від 19 грудня 1940 року, її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Але, відповідно до паспорта громадянина України та свідоцтва про смерть ОСОБА_7 має прізвище ОСОБА_4 . Коли, де і при яких обставинах ОСОБА_3 отримала прізвище чоловіка встановити не змогли, не зважаючи на те, що зверталися до всіх необхідних і відповідних інстанцій.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, факт родинних стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , як між донькою та матір`ю, підтверджується наступним:

- ОСОБА_7 і ОСОБА_3 мають одне ім`я та по батькові: ОСОБА_9 ;

- ОСОБА_3 померла у віці 97 років, тобто 24 жовтня 1940 р., в день народження доньки ОСОБА_10 , їй було 25 років і її вік допускає материнство, як і різниця у віці між донькою та матір`ю;

-прізвище « ОСОБА_4 » - це прізвище батька доньки ОСОБА_10 - ОСОБА_6 , яке вона отримала після реєстрації шлюбу, але свідоцтво про реєстрацію шлюбу відновити не вдалося, та як більшість архівів в період Другої світової війни були знищені;

- ОСОБА_3 на протязі тривалого часу жила однією сім`єю з донькою ОСОБА_10 та її чоловіком ОСОБА_1 , що можуть підтвердити свідки сусіди;

-донька ОСОБА_10 все життя називала ОСОБА_11 матір`ю, і в них були родинні стосунки, як між донькою та матір`ю, що можуть підтвердити свідки сусіди;

-донька Людмила та позивач ОСОБА_1 (зять) організували та провели поховання ОСОБА_3 , що можуть підтвердити свідки сусіди.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду , спадкоємець ОСОБА_8 постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 з 15.03.1991 по 31.07.2013 р. (по день смерті) за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційним листом № 14/5- 6863 від 05 червня 2023 року наданого Департаментом адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради і прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала покійній.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_2 , заповіту не залишив. Після її смерті позивач, як спадкоємець першої черги за законом (чоловік), прийняв спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, подавши заяву до нотаріальної контори; спадкове майно складається з 1/3 частки квартири, яка належала спадкодавцю відповідно до свідоцтва про право власності на житло та 1/3 частину, яку ОСОБА_2 прийняла у спадок після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Загальний розмір частки, яку позивач успадкував, становить 2/3.

Свідоцтво про право на спадщину за законом було видано приватним нотаріусом ДМНО Насобіною Т.В. на 1/3 частину квартиру після смерті дружини ОСОБА_2 , втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири після смерті ОСОБА_3 позивачу було відмовлено (постанова приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Насобіної Т.В. від 22.04.2024 р.).

Позивач просить суд:

-встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як донькою та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , як матір`ю;

-визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , яка має загальну площу 63,5 кв.м та складається з трьох кімнат житловою площею 44,8 кв.м, в тому числі: 1-а кімната 12,7 кв.м, 2-а кімната 18,3 кв.м, 3-тя кімната 13,8 кв.м; крім того: кухні площею 7,7 кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м, вбиральні площею 1,2 кв.м, коридору площею 4,8 кв.м, вбудованих шаф площею 0,3 кв.м, балкону 0,9 кв.м, лоджії - 1,8 кв.м, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги позову підтримали повністю, просили суд повністю задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав (а.с. 139 141).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 приватизована 26.02.1997 р. на позивача, його дружину ОСОБА_2 та матір дружини- ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, проте, у свідоцтві про право власності на житло на вказану квартиру зазначено, що квартира належить зазначеним особам на праві спільної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_2 .

Позивач зазначив, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 і отримав свідоцтво про право власності на частину дружини, проте, до позовної заяви не додано належних доказів. Позивач також не надав обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії видати свідоцтво на спадщину після смерті ОСОБА_3 , хоча і зазначив у позові про її наявність.

На переконання відповідача, позивачем не надано належних доказів на предмет доведення родинних зв`язків між вказаними особами та неможливості отримати такі докази також не надано позивачем, позовна заява не обґрунтована, а рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і поясненнях однієї зі сторін, такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.12.2019 у справі №904/10956/16 (провадження №12-90гс19); позивачем не надано належних доказів на предмет доведення юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 , а надана довідка про реєстрацію місця проживання за номером 14/5-6863 не містить офіційних реквізитів (та належного засвідчення із зазначенням особи, посади тощо), а саме дати видачі, що свідчить про неналежність доказу.

Зокрема, вказана довідка суперечить довідці №5193 про склад сім`ї , в якій зазначені лише 2 особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Представник відповідача та третьої особи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 26.02.1997 р. (а.с. 8).

ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с. 10).

До шлюбне прізвище ОСОБА_2 ОСОБА_11 (а.с. 10, 11).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (а.с. 11).

Актовий запис про народження вчинений у м. Києві 19.12.1940 р. (№1757).

На підставі довідки про склад сім`ї №5193 від 04.10.2022 р. судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано місце проживання сім`ї з двох осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 15.03.1991 р. (а.с. 12).

На підставі свідоцтва про смерть судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 97 років (а.с. 13).

Актовий запис про смерть вчинений Амур Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції під номером 1198 (а.с. 12).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що суду надано свідоцтво про смерть (а.с. 14).

На підставі відповіді на запит Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади процедур управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 15.03.1991 по ІНФОРМАЦІЯ_10 , склад зареєстрованих осіб на день її смерті (22.07.2013) становить 2 особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які зареєстровані з 15.03.1991 р. (а.с. 15).

22.04.2024 р. приватним нотаріусом ДМНО Насобіною Т.В. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом опісля смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 : спадкоємець не надав нотаріусу оригінал свідоцтва про народження ОСОБА_8 та оригінал свідоцтва про одруження ОСОБА_13 для підтвердження родинних стосунків (а.с. 38).

22.04.2024 р. приватним нотаріусом ДМНО Насобіною Т.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом опісля смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26.02.1997 р. виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська згідно з розпорядженням від 26.02.1997 р. №4/918-97 (а.с. 39-40).

На підставі відповіді з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ЦМУ МЮ (м. Київ) на запит нотаріуса Насобіної Т.В. судом встановлено, що актового запису про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не виявлено (у період з 01.01.1941 по 31.12.1944, а також з 01.01.1945 по 31.12.1945 по других примірниках первинних та з 15.09.1948 по теперішній час по поновлених актових записах про шлюб по м. Києву (а.с. 112 звор.)). Додатково також повідомлено, що книги з актовими записами цивільного стану по м. Києву в період з 01.01.1941 по 31.12.1943 збереглися частково.

Про відсутність актового запису про шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_14 не виявлено також повідомлено Центральним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного МУ МЮ (м. Одеса (а.с. 113 звор.)).

Допитані судом свідки ОСОБА_1 (чоловік ОСОБА_2 ), ОСОБА_15 (донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), а також ОСОБА_16 (сусідка родини ОСОБА_17 по будинку АДРЕСА_4 ) дали майже аналогічні показання, відповідно до яких ОСОБА_3 доводилася ОСОБА_2 матір`ю.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2024 р. справа прийнята до розгляду та відкрито провадження ;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2024 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів;

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2024 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів;

- ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2024 р. клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення.

Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту права власності позивача на спадкове майно.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимого, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, враховуючи наступне.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Час відкриття спадщини визначається ч. 2 ст. 1220 ЦК України як день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, зокрема, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Як встановлено судом, позивач (спадкоємець першої черги) прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 : спадщина відкрилася на частку у праві спільної часткової власності (1/3) після її смерті, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

Спір виник з приводу спадкування позивачем 1/3 частки у зазначеній вище квартирі, яка належала ОСОБА_3 , померлій у віці 97 років 22.07.2013 р. (а.с. 13).

Вимоги щодо доказів сформульовані у ст.ст. 76- 80 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Як встановлено судом, ОСОБА_7 і ОСОБА_3 мають одне ім`я та по батькові - ОСОБА_9 , ОСОБА_3 померла у віці 97 років, тобто в день народження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) їй було 25 років та вік допускає материнство, як і різниця у віці між донькою та матір`ю, прізвище « ОСОБА_4 » - це прізвище батька доньки ОСОБА_10 - ОСОБА_6 , яке вона отримала після реєстрації шлюбу.

Суд погоджується із слушністю доводів позивача щодо того, що свідоцтво про реєстрацію шлюбу відновити не вдалося, та як більшість архівів в період Другої світової війни були знищені та актові записи збереглися частково (а.с. 112 звор.).

Як встановлено судом, за життя місце проживання ОСОБА_3 з 15.03.1991 р. по 31.03.2013 р. було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , та за цією ж адресою з 15.03.1991 р. було зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15). Отже, ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

На переконання суду, позивач виконав обов`язок, передбачений ст.ст. 12,81 ЦПК України, надав докази у відповідності до ст.ст. 76 80 ЦПК України, існування стверджувальної позивачем обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ч.ч. 2, 3, ч. 1 ст. 5, ст.ст. 9, 10, 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 76 80, 89, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ч. 4 ст. 268, ст. 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Насобіна Тетяна Володимирівна, про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити факт родинних стосунків між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , померлою у віці 97 років ІНФОРМАЦІЯ_6 , як донька та мати.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , яка має загальну площу 63,5 кв.м та складається з трьох кімнат житловою площею 44,8 кв.м, в тому числі: 1-а кімната 12,7 кв.м, 2-а кімната 18,3 кв.м, 3-тя кімната 13,8 кв.м, кухні площею 7,7 кв.м, ванної кімнати площею 2,0 кв.м, вбиральні площею 1,2 кв.м, коридору площею 4,8 кв.м, вбудованих шаф площею 0,3 кв.м, балкону 0,9 кв.м, лоджії - 1,8 кв.м.

Дата складення повного судового рішення 25.11.2024 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї