ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2830/16-ц

Провадження № 22-ц/4820/1846/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 ,

представник Старокостянтинівської міської ради Тарасюк В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2024 року (суддя Андрощук Є.М.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, треті особи: Приватне підприємство Земельно-аграрний центр «Карат» м. Хмельницький Хмельницької області, відділ Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області, приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєва Ольга Василівна про скасування рішення щодо передачі земельної ділянки у власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, треті особи: Приватне підприємство Земельно-аграрний центр «Карат» м. Хмельницький Хмельницької області, відділ Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області, приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Вакарєва О.В. про скасування рішення щодо передачі земельної ділянки у власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку 0,10 га та ведення підсобного господарства 0,044 га, які були передані їй у власність відповідно до рішення Старокостянтинівської міської ради за №131 від 24 грудня 1997 року. В серпні 2016 року позивач звернулась до Старокостянтинівського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» щодо проведення комплексу робіт з інвентаризації належної їй земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, а також внесення земельно-кадастрової інформації до бази даних АС ДЗК. При проведенні комплексу геодезичних робіт Старокостянтинівським ДП «Центр ДЗК» по визначенню координат кутів поворотів меж земельної ділянки та перевірки даних в державному земельному кадастрі виявилось, що на належній їй земельній ділянці розташована земельна ділянка за кадастровим номером :11:002:0058, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель. Власником вказаної земельної ділянки є відповідач по справі ОСОБА_1 . Таким чином, порушено її право власності на земельну ділянку, оскільки на момент передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га вона не була вільною. У межах земельної ділянки загальною площею 0,144 га, яка належить на праві власності позивачці, знаходиться земельна ділянка, з кадастровим номером :11:002:0058, власником якої є ОСОБА_1 .

Посилаючись на зазначене, позивачка просила суд скасувати рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №47 п.19 від 22 квітня 2016 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та скасувати рішення приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Вакарєвої О.В. від 05 травня 2016 року про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:002:058, розташовану по АДРЕСА_1 .

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2024 року позов задоволено.

Скасовано рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №47 п.19 від 22.04.2016 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та скасовано рішення приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Вакарєвої О.В. від 05.05.2016 року про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:002:058, розташовану по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 та Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, з кожного по 12373,60 грн. судових витрат на користь ОСОБА_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що на момент передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер :11:002:058, вона не була вільною, так як частина земельної ділянки належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , тому дійшов висновку про необхідність захисту прав власника земельної ділянки ОСОБА_2 шляхом скасування рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №47 п.19 від 22.04.2016 року та як похідної вимоги скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не врахував, що перед написанням заяви до міської ради, ОСОБА_1 було вчинені всі необхідні дії передбачені законодавством щодо правомірного отримання у власність спірної земельної ділянки, а саме апелянт отримував схему розташування земельної ділянки, яка погоджена земельним відділом, відділом архітектури та містобудування та відділом адресного господарства, та якби земельна ділянка була зайнята, йому б відмовили ще до написання заяви. В подальшому відповідач отримав рішення міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, відповідну проектну документацію та погодження у Відділі Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі, та рішення про затвердження технічної документації та передання у власність відповідачу земельної ділянки.

Позивачем ініційовано 7 земельно-технічних експертиз, які через несплату її вартості або відсутність технічної документації або спеціаліста фактично не відбулись. По суті було проведено три земельно-технічні експертизи, дві з яких підтвердили відсутність технічної документації у ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_3 , надаючи пояснення відносно висновку №2765/2766/23-26 від 09.04.2024 року, фактично підтвердив відсутність первинної технічної документації у ОСОБА_2 , проте не зміг пояснити як він в порушення п.6.1.3. Наказу Мін`юсту від 08.10.98 №53/5 провів експертизу за наданою технічною документацією відновлення встановлення меж земельної ділянки розробленої ФОП ОСОБА_4 , яка не є технічною документацією щодо відведення земельної ділянки, за підтвердженням самого експерта ОСОБА_3 .

Апелянт зазначає, що як у позивачки ОСОБА_2 , так і у Відділі Держгеокадстру у Старокостянтинівському районі взагалі відсутня технічна документація щодо відведення їй спірної земельної ділянки, а технічна документації щодо відновлення встановлення меж земельної ділянки, розроблена ФОП ОСОБА_4 не зареєстрована уповноваженим органом та не породжує жодних правових наслідків та не є технічною документацією на підставі якої здійснювалось відведення земельної ділянки ОСОБА_2 по Державному акту на право приватної власності на землю серія ХМ02704. Допитана в судовому засіданні ФОП ОСОБА_4 також підтвердила відсутність у ОСОБА_2 технічної документації на відведення земельної ділянки. Не погоджується з розподілом судових витрат про стягнення з апелянта витрат по експертизі експерта Мельник М.В. , яка взагалі сформувала висновок про неможливість проведення експертизи, та витрати по проведенню геодезичних робіт, виготовлення технічної документації які взагалі не пов`язані зі спірними правовідносинами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки вважає, що рішення ухвалено з додержанням вимог закону та підстав для його скасування не вбачається. Зазначає, що належними у справі доказами встановлено, що на момент передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки 22.04.2016 року площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер :11:002:0058, вона не була вільною, так як частина земельної ділянки належала на праві приватної власності позивачці.

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Старокостянтинівської міської ради Тарасюк В.Я. в судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Інші учасники по справі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,144 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,10 га; для ведення підсобного господарства - площею 0,044 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серія ХМ 02704, виданого 24 червня 1998 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради за №131 від 24 грудня 1997 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1554.

Згідно копії архівного витягу виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 23.05.2016 року №Д-131, із Рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 24.12.1997 року №131 п.8, ОСОБА_2 передано безкоштовно в приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,10, для ведення особистого підсобного господарства - 0,04, всього 0,14 (а.с.8 т.1).

Згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №561 п.6 від 27.11.2008 р. про впорядкування адресного господарства, земельній ділянці ОСОБА_2 присвоєно адресу АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №01-03-01/Д-499/2016 від 17.06.2016 зобов`язання щодо внесення змін на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №561 від 27.11.2008 р. ОСОБА_2 не виконала (а.с.97 т.1)

Рішенням 51 сесії Старокостянтинівської міської ради №26 п.25 від 10.07.2015 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 площею 1000 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку.

За заявою ОСОБА_1 ЗАЦ «Карат» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, електронний документ було передано до Державного земельного кадастру 15.03.2016 року.

Рішенням 5 сесії Старокостянтинівської міської ради №47 п.19 від 22.04.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 , площею 1000 м.кв. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (КВПЦЗ: 02.02.01) кадастровий номер :11:002:0058.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 15.03.2016 року земельна ділянка за кадастровим номером :11:002:0058 була зареєстрована управлінням Держгекадастру у Старокостянтинівському районі 15.03.2016 року.

Рішенням приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Вакарєвої О.В. від 05 травня 2016 року здійснено державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:002:0058 площею 1000 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 .

За повідомленням Старокостянтинівського районного виробничого відділу Хмельницької регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» ДП ДА Земельних ресурсів України №626 від 05.09.2016 року при проведенні комплексу геодезичних робіт по визначенню координаті кутів поворотів меж земельної ділянки та перевірки даних в державному земельному кадастрі на земельній ділянці ОСОБА_2 в межах Державного акту на право приватної власності на землю серія ХМ 02704, виданого 24 червня 1998 року, згідно інформації державного реєстру про право власності та речових прав на земельну ділянку, знаходиться земельна ділянка за кадастровим номером :11:002:0058, 02.01 для будівництва та для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , яка не належить ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи Хмельницького відділення КНДІСЕ №2765/2766/23-26 від 09.04.2024 року земельна ділянка з кадастровим номером :11:002:0058 накладається (нашаровується) з межами земельної ділянки згідно Державного акту ХМ 02704, виданого 24 червня 1998 року та становить 0,1000 га.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю (частина перша статті 152 ЗК України).

Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з частиною першою статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до частин першої, сьомої, восьмої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21).

У справі, що переглядається: позивач обґрунтувала порушення свого права власності на земельну ділянку її зайняттям шляхом часткового накладення, тому у цьому випадку власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, оспорювати відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Виходячи з аналізу змісту позовних вимог та установлених судом першої інстанції обставин, право позивачки є порушеним, саме внаслідок видання рішення 5 сесії Старокостянтинівської міської ради №47 п.19 від 22.04.2016 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку розташовану по АДРЕСА_1 , площею 1000 м.кв. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (КВПЦЗ: 02.02.01) кадастровий номер :11:002:0058. Цим рішенням відповідачу передано у приватну власність частину належної ОСОБА_2 з 1998 на праві власності земельної ділянки, що призвело до зменшення площі її земельної ділянки, що підтверджується висновком земельно-технічної експертизи Хмельницького відділення КНДІСЕ №2765/2766/23-26 від 09.04.2024 року; рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №561 п.6 від 27.11.2008 р. про впорядкування адресного господарства, земельній ділянці ОСОБА_2 присвоєно адресу АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні сторони визнали, що земельна ділянка яка належить на праві власності позивачці на підставі державного акта на право приватної власності на землю серія ХМ 02704, виданого 24 червня 1998 року, та земельна ділянка кадастровий номер :11:002:0058, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , розташовані за однією і тією ж адресою - АДРЕСА_1 .

Висновок експерта від 26.06.2019 року №22/17-26 про неможливість експертом надати відповідь на питання щодо накладення земельних ділянок, у зв`язку з ненаданням експерту відомостей щодо прив`язки до осей та червоної лінії, та повідомлення експерта Власюка В.В. від 25 травня 2023 року про неможливість надання висновку, у зв`язку з відсутністю в наданих на дослідження матеріалах справи необхідних документів, не мають правового значення для правильного вирішення спору, а тому суд першої інстанції правильно не взяв їх до уваги.

З огляду на зазначене, встановивши, що на момент передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер :11:002:0058, вона не була вільною, так як частина земельної ділянки належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування рішення сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №47 п.19 від 22.04.2016 року в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . Оскільки інша вимога позовної заяви є похідною, яка ґрунтується виключно на твердженні про видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права позивача, та не містять самостійних підстав оскарження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову і в частині скасування рішення приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області Вакарєвої О.В. від 05.05.2016 року про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:002:0058, розташовану по АДРЕСА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на недоведеність вимог і неналежну оцінку судом досліджених доказів, не відповідають фактичним обставинам справи. Висновки суду першої інстанції відповідають установленим обставинам справи.

Однак з висновком суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат колегія суддів погодитись не може.

Вирішуючи відповідно до статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат, суд першої інстанції поклав на відповідачів: витрати у розмірі 4456 грн., сплачені позивачкою за проведення експертизи експертом Мельник М.В. , при тому що такий висновок не взято до уваги як доказ судом першої інстанції, 850 грн. - витрати сплачені позивачкою за проведення геодезичних робіт та 4000 грн. - витрати за виготовлення техдокументації із землеустрою, тобто це ті документи, які необхідні позивачці, для відновлення меж її земельної ділянки в натурі.

Оскільки такі витрати не пов`язані з розглядом справи, підстави для їх покладення на відповідачів відсутні.

З розглядом справи пов`язані судові витрати у вигляді сплати судового збору 1102,40 грн. та 14338,80 грн. вартість судової земельно-технічної експертизи №2765/2766/23-26 від 09.04.2024 року.

За таких обставин, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2024 року слід змінити в частині розподілу судових витрат.

З ОСОБА_1 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі по 6360,20 грн. з кожного ((1102,40 + 14338,80) ? 2). В решті рішення слід залишити без змін.

Оскільки рішення суду першої інстанції по суті залишено без змін, підстав для перерозподілу судового збору сплаченого ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 , Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі по 6360,20 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 листопада 2024 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк