Справа № 462/7270/22
УХВАЛА

17 вересня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Данилович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду у м. Львові подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича (заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , стягувач Львівське комунальне підприємство «Сяйво») про примусовий привід боржника,

в с т а н о в и в:

02 вересня 2024 року приватний виконавець Пиць А.А. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 . В обґрунтування вимог подання зазначає, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим наказом, на його виклики не з`являється, про причини неявки не повідомляє. У зв`язку з вказаним, просить постановити ухвалу про примусовий привід боржника.

Суд ухвалив розглядати подання без участі приватного виконавця, який у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не з`явився, участь уповноваженого представника адвоката не забезпечив, проте його неявка не перешкоджає розгляду подання.

Суд ухвалив розглядати подання без участі боржника ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, проте її неявка не перешкоджає розгляду подання.

Також, не є перешкодою неявка представника стягувача ЛКП «Сяйво», який належним чином був повідомлений про час і місце розгляду подання, проте до суду не з`явився.

Дослідивши матеріали подання, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Пиця А.А. знаходиться судовий наказ № 462/7270/22 від 03 лютого 2023 року виданий Залізничним районним судом м. Львова про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ЛКП «Сяйво» заборгованості у розмірі 2398,24 грн.

06 червня 2023 року приватним виконавцем Пицем А.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 71957274 з примусового виконання вищевказаного судового наказу /а.с.30/.

Також, 06 червня 2023 року приватним виконавцем Пицем А.А. винесені постанова про арешт коштів боржника /а.с.38/.

07 червня 2023 року копії зазначених постанов рекомендованою кореспонденцією направлено боржнику ОСОБА_1 для виконання, що підтверджується реєстром поштових відправлень ( пункт 26 у списку № 110 «Рекомендованих листів») /а.с.44,45/.

Доказів про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Крім цього, на адресу боржника приватним виконавцем направлено виклики від 26 червня 2024 року та 12 серпня 2024 року про обов`язкову явку ОСОБА_1 до нього відповідно на 05 липня 2024 року та 19 серпня 2024 року для надання пояснень стосовно не виконання судового наказу /а.с.42,43/. Зазначені письмові виклики рекомендованою кореспонденцією направлялися боржнику ОСОБА_1 для виконання, що підтверджується реєстром поштових відправлень ( пункт 3 у списку № 496 та пункт 1 у списку № 669 «Рекомендованих листів») /а.с.46-48/.

Доказів того, що боржник завчасно, під розписку отримала вказані виклики приватного виконавця, що давало можливість їй з`явитися до нього, матеріали справи також не містять.

Згідно з частинами 1,3 статті 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

За положеннями частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (пункт 14 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч.9 ст.71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Абзацами 13-15 пункту 4 Розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (в редакції чинній на момент здійснення виклику державним виконавцем) у разі складання протоколу в органі державної виконавчої служби або офісі приватного виконавця, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується для складання та підписання протоколу.

У виклику зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Виклик вважається належним чином врученим, якщо надісланий за адресою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто.

У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у виклику час виконавець складає відповідний акт, який додається до протоколу.

Привід у виконавчому провадженні здійснюється органами Національної поліції України (пункт 27 частина 1 стаття 23 Закону України «Про Національну поліцію України»). При чому як засіб процесуального примусу щодо осіб, які не виконують вимог законодавства, привід являє собою обмеження прав людини, що неможливо без наявності достатніх обґрунтованих підстав.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Належним підтвердженням отримання особою виклику або ознайомлення з його змістом іншим шляхом є підпис особи про отримання виклику, в тому числі і в поштовому повідомленні про поштове відправлення, будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до приватного виконавця та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд критично ставиться до наданих приватним виконавцем реєстрів поштових відправлень, оскільки такі, як встановлено вище, у даній конкретній справі не свідчать про належне повідомлення боржника про необхідність явки до приватного виконавця, а відтак вказані реєстри самі по собі не можуть бути доказом обґрунтування обставин вказаних в подані, в розумінні статті 80 ЦПК України.

З огляду на те, що приватним виконавцем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження належного повідомлення боржника ОСОБА_1 про необхідність явки до нього, суд вважає, що підстави для визнання вказаного подання обґрунтованим на даному етапі є недоведеними.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу приватного виконавця на те, що відмова в задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає його повторному зверненню до суду першої інстанції у випадку доведеності ним необхідності застосування судом такого заходу до боржника як привід.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича (заінтересовані особи: боржник ОСОБА_1 , стягувач Львівське комунальне підприємство «Сяйво») про примусовий привід боржника відмовити.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:

Оригінал ухвали.