суддів Великої Палати Верховного Суду Погрібного С. О., Желєзного І. В.
до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року
у справі № 554/154/22 (провадження № 14-24цс24)
за позовом ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів, акта державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми), Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк», Державне підприємство «СЕТАМ», приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, про визнання права власності на нерухоме майно
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2022 року, постановлене суддею Блажко І. О., та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, ухвалену колегією суддів у складі Хіль Л. М., Пилипчук Л. І., Триголова В. М.,
І. ФАБУЛА СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у січні 2022 року звернувся до суду з позовом до
Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)
(далі - ПСМУ МЮ (м. Суми)), Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк»
(далі - ПАТ «МТБ Банк»), Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В. В. (далі - приватний нотаріус), у якій просив:
- визнати незаконними та скасувати результати електронних торгів, оформлені протоколом проведення електронних торгів від 06 жовтня 2021 року № 555758
(далі - протокол проведення електронних торгів), з продажу квартири АДРЕСА_1 , що на праві власності належала ОСОБА_3 ;
- визнати незаконним і скасувати акт державного виконавця про проведені електронні торги від 05 листопада 2021 року, затверджений виконувачем обов`язків начальника Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - ВПВР УЗПВР
у Полтавській області) ОСОБА_4 ;
- визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 18 листопада 2021 року № 959, видане приватним нотаріусом;
- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням її права власності;
- витребувати спірну квартиру з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .
Позивач обґрунтовував пред`явлений позов тим, що у провадженні ВПВР УЗПВР у Полтавській області перебував виконавчий лист від 26 березня 2018 року № 554/4712/15-ц, виданий Октябрським районний судом м. Полтави, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «МТБ Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 077, 13 дол. США, заборгованості
за відсотками - 2 911, 04 дол. США, заборгованості за пенею - 67 073, 60 грн та судового збору.
Державний виконавець у цьому виконавчому провадженні вчинив підготовчі дії
з проведення ДП «СЕТАМ» електронних (прилюдних) торгів та реалізував на них спірну квартиру. Торги, за твердженням позивача, провели з порушеннями Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок № 2831/5).
Позивач зазначив, що 13 липня 2021 року йому направили лист, у якому повідомили вартість описаного нерухомого майна (378 000, 00 грн). Ознайомившись зі звітом про незалежну оцінку майна, він не погодився з такою та порядком її проведення, тому звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою від 26 серпня 2021 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, Октябрський районний суд м. Полтави частково задовольнив скаргу ОСОБА_1 . Суд визнав такою, що не підлягає застосуванню, оцінку вартості квартири у формі письмового звіту про незалежну оцінку майна від 08 липня 2021 року № 615; в іншій частині вимог скарги відмовив.
ОСОБА_1 зазначив, що ДП «СЕТАМ» не надсилало на його адресу відомості про день та час проведення електронного аукціону з реалізації спірної квартири як предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, зокрема повідомлення про проведення електронних торгів 06 жовтня 2021 року. Він не отримав протоколу проведення електронних торгів, про його існування дізнався 01 грудня 2021 року під час ознайомлення зі змістом акта про проведені електронні торги, а також із Автоматизованої системи виконавчого провадження.
Стислий виклад змісту вимог зустрічного позову
ОСОБА_2 у лютому 2022 року звернулася до суду зі зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ПСМУ МЮ (м. Суми), ПАТ «МТБ Банк», ДП «СЕТАМ», приватний нотаріус, у якому просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що є добросовісною набувачкою спірної квартири.
Стислий виклад змісту судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням від 17 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, Октябрський районний суд м. Полтави задовольнив позов ОСОБА_1 .

Суд визнав незаконними та скасував результати електронних торгів від 06 жовтня 2021 року з продажу квартири АДРЕСА_1 , що належала на праві власності ОСОБА_3 , оформлені протоколом проведення електронних торгів від 06 жовтня 2021 року № 555758.

Визнав незаконним та скасував акт державного виконавця про проведені електронні торги від 05 листопада 2021 року, затверджений виконувачем обов`язків начальника ВПВР УЗПВР у Полтавській області ОСОБА_4

Визнав недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронних торгів від 18 листопада 2021 року, серія та номер 959, видане приватним нотаріусом.

Скасував державну реєстрацію права власності від 18 листопада 2021 року

з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23027958.

Витребував із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 23027958.

Суд відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, навів такі аргументи. ДП «СЕТАМ» не повідомило ОСОБА_1 про день і час проведення електронних торгів, що є порушенням приписів законодавства. Враховуючи, що електронні торги є незаконними, їх результати скасовані, тому ОСОБА_1 має право на витребування квартири з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Також суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що зустрічний позов є безпідставним, оскільки ОСОБА_2 не надала належних і допустимих доказів порушення її права на спірну квартиру.

Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що до позивача як спадкоємця, який подав заяву про прийняття спадщини померлого ОСОБА_3 у строк, визначений Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), з моменту відкриття спадщини перейшли усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, право оспорити торги та витребувати квартиру з чужого незаконного володіння відповідачки.

Апеляційний суд наголосив, що доводи апеляційної скарги про заниження початкової вартості описаного майна, а також про те, що оскарження боржником оцінки майна не вплинуло на результати торгів, є необґрунтованими, адже були порушені правила проведення електронних торгів.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційної скарги

1. ПАТ «МТБ Банк» 28 березня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направило до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Підставами касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначив те, що:

- суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року

у справі № 6-2988цс15, у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року

у справі № 462/2232/16, за змістом яких самий лише факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання торгів недійсними;

- суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 361/3505/20, відповідно до яких процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги;

- суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15, від 29 червня 2019 року

у справі № 6-370цс16, від 29 червня 2019 року у справі № 6-547цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 668/5633/14-ц, у якій викладено правовий висновок про те, що головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення вимог закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути

й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Заявник в касаційній скарзі навів такі аргументи. Оскарження ОСОБА_1 оцінки спірного майна не вплинуло на результати торгів, оскільки після оцінки вартості майна у торгах брала участь лише одна особа. Позивач не надав належних

і допустимих доказів того, що вартість майна, реалізованого на спірних торгах, була нижчою, і що це майно можна було реалізувати за вищою ціною.

ПАТ «МТБ Банк» зазначило, що ОСОБА_1 не надав доказів порушення Порядку № 2831/5, а також того, що такі порушення вплинули на результат електронних торгів і могли обмежити його права та законні інтереси. Самий лише факт неналежного повідомлення боржника про проведення електронних торгів не може бути підставою для визнання їх недійсними.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

ОСОБА_1 у травні 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ПАТ «МТБ Банк», в якому просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року- без змін.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою від 20 квітня 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження

у цій справі, а ухвалою від 20 грудня 2023 року призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 14 лютого 2024 року колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частин третьої, п`ятої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від правових висновків, викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 918/351/21 (918/955/21), а також для вирішення виключної правової проблеми щодо вибору ефективного способу захисту порушеного права у справах із подібними правовідносинами.

Ухвалою від 24 квітня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла цю справу до розгляду, посилаючись на обґрунтованість та достатність мотивів, наведених в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2024 року.

ІV. ДОВОДИ ОКРЕМОЇ ДУМКИ СУДДІВ

З наведеними висновками Великої Палати Верховного Суду не погоджуємося, тому відповідно до частини третьої статті 35 ЦПК України висловлюємо окрему думку.

Вважаємо помилковим прийняття справи № 554/154/22

(провадження № 14-24цс24) на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Переконані, що Велика Палата Верховного Суду повинна була повернути цю справу на розгляд Другої судової палати Касаційна цивільного суду у складі Верховного Суду з таких міркувань.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 14 лютого 2024 року про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду посилалася на те, що передача цієї справи до Великої Палати Верховного Суду потрібна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

На наше переконання, практика розгляду справ про захист прав власника (законного користувача) у спорах про продаж майна на електронних торгах у процедурі примусового виконання судового рішення, якщо такий не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем торгів, уже сформована Великою Палатою Верховного Суду, та є усталеною. Колегія суддів в ухвалі про передачу справи на розгляд здійснювала посилання на ці висновки Великої Палати Верховного Суду.

Так, у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18

(провадження № 14-96цс21) за позовом про визнання недійсними електронних торгів із реалізації арештованого приміщення готелю, протоколу та акта про проведені прилюдні торгиВелика Палата Верховного Суду зазначила, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем є їхній переможець. З наведеного випливає, що сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (пункт 34).

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, тому оспорити його можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту. Такий самий підхід потрібно застосовувати і щодо оспорення іншого документа - акта про проведені електронні торги. З огляду на наведене неналежними та неефективними є відповідні дві вимоги позивача (пункт 35).

Вимогу про визнання недійсними електронних торгів суд може інтерпретувати як позов про визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу. Проте ця вимога лише за певних умов може бути ефективним способом захисту, наприклад, тоді, коли позивачем і відповідачем є продавець і покупець за договором

купівлі-продажу. Право на витребування майна з незаконного володіння може мати як власник, так і законний користувач майна (пункти 36, 39).

У пункті 44 Велика Палата Верховного Суду констатувала, що якщо позивач не був стороною договору-купівлі продажу, укладеного на електронних торгах, і, наприклад, вважає, що переможець торгів є недобросовісним та не набув право власності на придбане нерухоме майно, він може скористатися прямо визначеним законом для таких спірних правовідносин способом захисту права. Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби

в оспоренні електронних торгів (відповідного правочину купівлі-продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу.

У постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 за позовом про визнання недійсними електронних торгів та їх результатів, Велика Палата Верховного Суду виснувала, щоякщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, і продавець не мав права його відчужувати, тоді покупець не набуває права власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, встановлених статтею 388 ЦК України (пункт 52).

Відтак, якщо позивач вважає, що покупець не набув права власності на отримане ним спірне майно, зокрема, тому, що покупець не є добросовісним набувачем, то він вправі скористатися передбаченими законодавством зобов`язально-правовими способами захисту права власності, передбаченими Главою 83 ЦК України.Для застосування таких способів захисту немає потреби в оспоренні результатів електронних торгів або підписаного в подальшому договору купівлі-продажу (пункт 57).

Також у постанові від 05 жовтня 2021 року у справі № 910/18647/19 за позовом про визнання недійсними результатів електронних торгів, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування земельної ділянки Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок про те, що якщо продавець продав товар, який належить іншій особі на праві власності, і продавець не мав права його відчужувати, тоді покупець не набуває права власності на товар, крім випадків, коли власник не має права вимагати його повернення. Зокрема, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, встановлених статтею 388 ЦК України.

Отже, якщо позивач вважає, що покупець не набув права власності на отримане ним спірне майно, зокрема, тому, що покупець не є добросовісним набувачем, тоді він вправі скористатися передбаченими законодавством способами захисту права власності. Для застосування таких способів захисту немає потреби в оспоренні результатів електронних торгів або підписаного в подальшому договору

купівлі-продажу (пункт 9.32).

З огляду на наведене, задоволення пред`явленого позову про визнання недійсними результатів електронних торгів та визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу за їх наслідками не приведе до поновлення майнових прав позивача, що доводить вибір неефективного способу захисту (пункт 9.33).

В практиці Великої Палати Верховного Суду у справах за позовами про визнання недійсними електронних торгів, оспорення протоколу й акта про проведені електронні торги щодо продажу майна, яке належить на праві власності не боржникові, а іншій особі, сформована правова позиція, відповідно до якої такі вимоги не є ефективним способом захисту. Велика Палата Верховного Суду неодноразово констатувала, що ефективним способом захисту прав власника є витребування майна.

З наведених підстав, висловлюємо переконання, що колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі про передачу справи на розгляд належно не обґрунтувала існування якісного критерію, оскільки не навела суперечливої практики щодо порушених питань у подібних правовідносинах.

Натомість наголошуємо, що Велика Палата Верховного Суду вже надавала відповіді на поставлені колегією суддів питання щодо ефективного способу захисту прав власника у спорах про продаж його майна на торгах у процедурі примусового виконання судового рішення, якщо такий позивач не є стороною договору

купівлі-продажу, укладеного з переможцем торгів.

Оскільки колегія суддів належно не обґрунтувала існування якісного показника щодо вирішення порушених нею питань, не обґрунтувала існування виключної правової проблеми, тому вважаємо, що не було підстав для прийняття цієї справи Великою Палатою Верховного Суду згідно із частиною п`ятою статті 403 ЦПК України.

Також передаючи цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду просила відступити від правових висновків, викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2023 року

у справі № 918/351/21 (918/955/21), позов у якій пред`явив розпорядник майна Державного підприємства «Дослідне господарство «Білокриницьке» Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України (далі - ДП «ДГ «Білокриницьке» ІСГ Західного Полісся НААН України) до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби, ДП «ДГ «Білокриницьке» ІСГ Західного Полісся НААН України, ОСОБА_5 , ДП «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, третя особа - Національна академія аграрних наук України, про визнання недійсними результатів електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна

з електронних торгів, припинення права власності у межах справи № 918/351/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» до ДП «ДГ «Білокриницьке» ІСГ Західного Полісся НААН України про банкрутство.

За наслідками розгляду справи № 918/351/21 (918/955/21) колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду врахувала, що

у постановах Верховного Суду, ухвалених щодо інших, ніж у цій справі, правовідносин, не сформульовано висновків щодо неефективності певних способів захисту цивільних прав та інтересів у разі відчуження на електронних торгах державного майна, належного НААН України, звернення стягнення на яке за претензіями кредиторів заборонено законом, зокрема шляхом визнання недійсними відповідних торгів тощо (пункт 50).

Натомість Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував, що правова природа процедури реалізації майна на електронних (прилюдних) торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин (пункт 51).

Наведена правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для реалізації можливості визнання їх недійсними за правилами про визнання недійсними правочинів згідно з приписами статті 215 ЦК України, яка передбачає недійсність правочину в разі недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених, зокрема, частиною першою статті 203 цього Кодексу, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (пункт 52).

Для застосування наслідків недотримання зазначених вимог при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам потрібно встановити, чи відбулося при їх проведенні порушення вимог щодо процедури, порядку проведення торгів та інших вимог законодавства; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів (пункт 53).

З огляду на зазначену усталену правову позицію, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у справі № 918/351/21 (918/955/21) відхилив аргументи скаржника щодо вибору позивачем у цій справі неналежного способу захисту своїх прав шляхом визнання недійсними торгів, а також щодо незазначення позивачем, що саме є предметом оспорення (протокол чи акт про проведений аукціон) (пункт 54).

Натомість колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала такий підхід помилковим та зазначила, що його потрібно переглянути.

На думку колегії суддів, правовідносини у справі № 918/351/21 (918/955/21) є подібними до правовідносин, що виникли у цій справі.

Втім, відповідно до пунктів 25-27, 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 для цілей застосування приписів процесуальних законів подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовним, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовний (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, потрібним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

На предмет подібності потрібно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність потрібно також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Висловлюємо переконання, що обставини справи, яка переглядається, та обставини справи № 918/351/21 (918/955/21), від висновку в якій пропонує відступити колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, не є подібними.

Так, у справі, переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, боржником є власник майна. Позов пред`явлено про визнання незаконними та скасування результатів електронних торгів, акта державного виконавця, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна

з чужого незаконного володіння. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що всі вимоги пред`явленого позову, крім вимоги про витребування майна проданого на торгах, є неефективними способами захисту.

За обставинами справи № 918/351/21 (918/955/21), на торгах продано державне майно, яке на праві господарського відання належало боржнику ДП «ДГ «Білокриницьке» ІСГ Західного Полісся НААН України. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду як ефективний спосіб захисту визначила для спірних правовідносин визнання недійсними електронних торгів.

Отже, правовідносини у справі, яка переглядається, та у справі № 918/351/21 (918/955/21), від правових висновків у якій пропонується відступити, не є подібними.

Водночас звертаємо увагу на те, що подібні обставини були встановлені

у справі № 233/4365/18, про яку вже наголошувалося. У постанові від 04 липня 2023 року у зазначеній справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що якщо позивач не був стороною договору-купівлі продажу, укладеного на електронних торгах, він може скористатися прямо визначеним законом для таких спірних правовідносин способом захисту права. Для застосування вимоги про витребування майна з чужого володіння немає потреби в оспоренні електронних торгів (відповідного правочину купівлі-продажу), складених на їх підставі протоколу й акта про проведені електронні торги чи викладеного в окремому документі договору купівлі-продажу.

У двох зазначених справах № 918/351/21 (918/955/21) й № 233/4365/18 та у справі, що переглядається, примусове відчуження майна відбувалося відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду належно не обґрунтовувала правову доцільність відступу від висновку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, з огляду на наявність висновків Великої Палати Верховного Суду, які сформульовані пізніше та мають пріоритетніше значення.

Згідно із частиною шостою статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд,

а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору в подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З огляду на зазначене висловлюємо переконання, що справа підлягала поверненню на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України.

ІV. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ АВТОРІВ ОКРЕМОЇ ДУМКИ

Вважаємо необґрунтованими мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2024 року, про потребу відступити від правових висновків, викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 квітня 2023 року

у справі № 918/351/21 (918/955/21) та вирішити виключну правову проблему щодо вибору ефективного способу захисту порушеного права у справах із подібними правовідносинами.

З огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду вже сформулювала висновки про захист прав власника у спорах про продаж майна на електронних торгах у процедурі примусового виконання судового рішення, якщо такий не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем торгів, переконані, що Велика Палата Верховного Суду повинна була повернути справу № 554/154/22

(провадження № 14-24цс24) для продовження розгляду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а не приймати її до свого розгляду.

Судді: С. О. Погрібний

І. В. Желєзний