ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6623/24 Справа № 212/5911/23 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/5911/23за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Казанківської селищної ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року, ухваленого у складі судді Ваврушак Н.М., -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування зазначив, що 15 жовтня 2011 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого у них народилася донька. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. З 02 квітня 2022 року відповідач не займається вихованням та утриманням доньки, оскільки виїхала за межі України про що нікого не повідомила, покинула чоловіка та дитину. Відповідач перебувала у міжнародному розшуку та поліцією встановлено її місцезнаходження у Словаччині, де вона влаштовує особисте життя. Дитина була для неї тягарем. До теперішнього часу відповідач не проявляє будь-якої турботи про доньку, матеріальної допомоги на утримання дитини жодного разу не надавала, будь-якої участі у вихованні не приймає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, практично не цікавиться її життям та здоров`ям. В той час як позивач виявляє до своє доньки належну увагу, турботу, займається вихованням, утриманням. Враховуючи викладене позивач просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнення яких почати з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року позовні вимоги було задоволено частково: попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покладено на Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків; стягувато щомісячно аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року і до досягнення донькою повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що висновки суду щодо того, що неможливо встановити, які дії чи бездіяльність відповідача свідчать про ухилення від виконання свого обов`язку по вихованню дитини є помилковими. Так, відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному його утриманні. Самоусунення матері призвело до того, що дитина бажає проживати тільки разом з батьком і її бентежать та страшать ймовірні погрози матері вивезти її за кордон до нової родини.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Рішення суду першої інстанції фактично оскаржується в частині позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав, у задоволенні яких судом відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 17 липня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 892. Батьком вказані сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2023 року. Рішення суду набрало законної сили 24 липня 2023 року (а.с.9).

З копії акту, складеного за підписами мешканців будинку АДРЕСА_1 та засвідченого директором ОСББ «Заріччя, 70» встановлено, що ОСОБА_2 , 1991 р.н., проживала за адресою: АДРЕСА_2 з 15.10.2011 року по 02.04.2022 року без реєстрації (а.с.15).

З копії акту, складеного за підписами мешканців будинку АДРЕСА_1 та засвідченого директором ОСББ «Заріччя, 70» встановлено, що ОСОБА_1 , 1983 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 1990 року разом зі своєю донькою ОСОБА_3 , 2012 р.н., по теперішній час, які мають належні умови проживання (а.с.16).

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 01 липня 2022 року ОСББ «Заріччя, 70» ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , про те, що до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять: ОСОБА_4 (наймач), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 (син), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.17).

Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 21 березня 2023, проведеного спеціалістами служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради за адресою: АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні, в квартирі чисто, прибрано, є необхідні меблі, у наявності побутова техніка, є газо-, водо-, електропостачання, необхідний запас продуктів харчування, приготовлена їжа. Для виховання та розвитку дитини виділена окрема кімната, в якій є диван-ліжко для сну та відпочинку, куточок для навчання, технічні засоби для навчання, речі відповідно віку дитини та сезону, гігієнічні засоби тощо. За адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 (батько), ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 (донька), ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стосунки у сім`ї рівні, спокійні, засновані на взаємоповазі один до одного. Батько створив належні умови для нормального життя та розвитку малолітньої доньки ОСОБА_6 (а.с.18).

Відповідно до копій відповідей відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області № 45.3/2-Б - 170 зв від 03 квітня 2023 та № 45.3/2- Б-452 зв від 26 липня 2023 на заяви ОСОБА_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , пішла з дому та до теперішнього часу не повернулась, ОСОБА_2 оголошено у державний розшук, а у подальшому у міжнародний розшук. Установлено, що 04.04.2022 року ОСОБА_2 перетнула держаний кордон у напрямку виїзду до Словаччини (КПВВ «Чоп»). 27.06.2023 року місцезнаходження ОСОБА_2 було встановлено, оскільки остання звернулася із заявою про припинення розшуку та наразі вона перебуває у країні Ірландії, смт. Бантрі. 28.06.2023 року слідчим СВ відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.с.19, 20).

Зі змісту копії повідомлення Служби у справах дітей Казанківської селищної ради від 05.05.2023 №82 вбачається: « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка прописана за адресою: АДРЕСА_4 фактично за цією адресою не проживає. Власниця цієї квартири гр. ОСОБА_7 , доводиться ОСОБА_2 рідною матір`ю. З її слів стало відомо, що донька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 вийшла заміж за ОСОБА_1 , 1983 року народження. В шлюбі народилася їхня сумісна донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ОСОБА_7 повідомила, що у її доньки з онукою були дуже тісні емоційні стосунки, вона дуже любила та постійно піклувалася про неї, і не могла залишити дитину одну. Після зникнення, а саме 02.04.2022 року вона жодного разу більше не бачила свою доньку і жодного разу не спілкувалася з нею по телефону чи будь-якому іншому засобу спілкування. Також була проведена бесіда з рідною тіткою ОСОБА_2 ОСОБА_8 , яка також не вірить, що племінниця могла самостійно залишити свою дитину та поїхати за кордон. З її слів у матері та дитини були дуже тісні та люблячі стосунки». Окрім того, начальником служби у даному повідомленні вказано про те, що висновок доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1991 р.н., по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без встановлення і вивчення житлових та побутових умов, вивчення матеріального стану, стану здоров`я відповідача надати не можливо, оскільки це потягне за собою порушення особистих прав та законних інтересів матері та дитини (а.с.21).

З копії характеристики Релігійної громади незалежної християнської церкви «Хліб життя» у м.Кривому Розі №84 від 11.07.2022р., ОСОБА_1 , 1983 року народження, прийшов до Церкви «Хліб життя» у 2009 році. За наступний рік став членом службового складу релігійної громади. У 2011 році створив сім`ю та народив доньку. За час перебування в Церкві зарекомендував себе як урівноважена, виконавча, чуйна людина (а.с.22).

Відповідно до копій довідки від 15.06.2022р. №11 та характеристики за Вих. №01-79/4 від 01.03.2023 ТОВ «Кривбасбудпереспектива» встановлено, що ОСОБА_1 працює на підприємстві водієм автотраспортних засобів виробничої енергетичної дільниці з 04.03.2022р. по теперішній час. За час своє роботи проявив себе як працелюбна і відповідальна людина. Трудову дисципліну не порушує. Знаходить спільну мову з співробітниками. Дотримується норм поведінки (а.с.23, 24).

З копії характеристики з місця проживання на ОСОБА_1 , наданої директором ОСББ «Заріччя, 70» від 27 березня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , прописаний та фактично проживає по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - донька. ОСОБА_1 привітний, спокійний, конфліктних ситуацій не траплялося, скарг від сусідів за весь час його проживання не надходило (а.с.26).

З копії довідки про доходи Товариства з обмеженою відповідальністю «Кривбасбудпереспектива» №27/09.06.2022, вбачається, що ОСОБА_1 , який займає посаду водія автотранспортних засобів, за період з березня 2022 року по травень 2022 року отримав заробітну плату у розмірі 14877,37 гривень (а.с.28).

Копією довідки Криворізької загальноосвітньої школи I-III ступенів №126 Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14.06.2022, виданій ОСОБА_3 , підтверджується, що остання навчається в 4-Б класі Криворізької загальноосвітньої школи I-III ступенів №126 Покровського району м.Кривого Рогу (а.с.25).

Згідно копії характеристики від 14.06.2022 ОСОБА_3 , 2012 року народження, учениці 4-Б класу Криворізької загальноосвітньої школи I-III ступенів №126, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , наданої в.о. директора та класним керівником КЗШ №126, ОСОБА_9 навчається в даному дитячому колективі з 1 класу. Дитина встигає з усіх навчальних дисциплін. Має достатній рівень навчальних досягнень. Навчальний заклад (заняття у форматі офлайн і онлайн) відвідує систематично, пропусків уроків не допускає. Домашні завдання виконує самостійно, вчасно і добросовісно. Дівчинка добре усвідомлює свої обов`язки, цікавиться навчанням. ОСОБА_6 завжди уважна на уроках, вміє правильно й точно висловлювати власні думки. Дитина самостійна, старанна, спостережлива, працьовита, охайна. Вдало користується лексичним запасом, вибираючи потрібні форми для спілкування з дорослими та однолітками. З однокласниками стосунки доброзичливі. На поради з боку вчителів реагує адекватно. Із задоволенням виконує всі доручення в класі. Має зразкову поведінку. За характером добра, чесна, подільчива, врівноважена. До весни 2022 року ОСОБА_6 виховувалась у повній родині, але з невідомих причин мама дівчинки ОСОБА_2 залишила сім`ю. На даний час дівчинкою опікується батько ОСОБА_1 та бабуся (а.с.27).

Рішенням Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради №184 від 21.02.2024 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.68).

З Вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає тривалий час. Згідно з інформацією управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради ОСОБА_2 на обліку не перебуває та не отримує державні соціальні виплати, а також не перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян №16 (сервісного центру) Пенсійного фонду України. ОСОБА_6 проживає разом з батьком ОСОБА_1 . Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб фахівцем центру здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , з`ясовано, що в малолітньої ОСОБА_9 є все необхідне для нормального життя, родина ОСОБА_10 була охоплена комплексом соціальних послуг КМЦСС, ОСОБА_1 та його донька були направлені до психолога з метою отримання консультації. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не була опитана щодо з`ясування її думки про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не складено акт обстеження умов проживання, відсутній відповідач та недостатньо документів, які б підтверджували винну поведінку матері щодо її доньки, орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради позбавлений можливості надання об`єктивного висновку щодо позбавлення батьківських прав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено, які дії чи бездіяльність відповідача свідчать про його ухилення від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, які фактичні обставини впливають на виконання батьком своїх обов`язків, з одночасним урахуванням поведінки обох батьків та їх ставлення до дитини, не встановлено, чи буде застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав відповідати якнайкращим інтересам дитини.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та зазначає наступне.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1-3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною 1 статті 164 СК України. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

В статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішення судом питання щодо позбавлення батьківських прав, визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

В даній справі суд першої інстанції взяв до уваги, що позивачем не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні її доньки і умисне ухилення від їх виконання.

В свою чергу, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Той факт, що на час розгляду справи малолітня ОСОБА_3 проживає окремо від матері, не свідчить безумовно про те, що мати дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Згідно з частиною 5 статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення обґрунтовано зазначив, що органом опіки не встановлено винної поведінки ОСОБА_3 , тобто стан виконання або невиконання нею батьківських обов`язків, можливість зміни його ставлення до цих обов`язків, та підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В даному випадку, суд першої інстанції, вирішуючи спір, врахував, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, позивач не довів підстав, визначених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав, які є вичерпними.

Доводи апеляційної скарги у зазначеній частині аналогічні доводам, зазначеним у позовній заяві, були предметом аналізу при розгляді справи у суді першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, зводяться до переоцінки доказів і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 11 вересня року.

Головуючий суддя О.В.Агєєв