Провадження №2/748/1114/24
Єдиний унікальний № 748/4303/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Костюкової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Шкоди А.Ю.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Костюченка П.Ю.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - адвоката Бабаян Д.А., яка бере участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Чернігів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання

В С Т А Н О В И В:

04.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 який продовжує навчання в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення повнолітньою дитиною 23 років за умови продовження ним навчання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що дитина проживає з позивачем ОСОБА_1 , продовжує навчатися на другому курсі у Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання, на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча взмозі її надавати так як не є інвалідом, є працездатним, працевлаштований, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі, та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала про відкриття провадження отримана сторонами, відповідно до приписів ч.6 ст.272 ЦПК України. (а.с.23, 25, 40)

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

У строк встановлений судом 27.10.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача, ОСОБА_4 діючої на підставі довіреності від 19.10.2024 року сформованої в системі електронний суд в інтересах відповідача був поданий відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач позов не визнає в повному обсязі.

З відзиву слідує, що відповідач як батько сумлінно виконує свій обов`язок по утриманню повнолітнього сина. Вважає своїм обов`язком здійснювати оплату за навчання сина і розірвання шлюбу з позивачкою та факт створення нової сім`ї на цю обставину ніяких чином не впливають . До відзиву долучені докази оплати відповідачем за навчання сина: квитанція від 12.02.2024 року на суму 10550 грн, а також платіжні інструкції від 24.02.2024 року на суму 300 грн, від 06.04.2024 року на суму 200 грн, від 11.04.2024 року на суму від 4900 грн, від 17.04.2024 року на суму від 5000 грн. відповідно до яких вказані кошти перераховані на платіжну картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 . Відповідач зазначає, що доказів проживання ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 матеріали справи не місять, а тому позов є необґрунтованим. Також відповідач вказує на наявність у нього на утриманні непрацездатної матері ОСОБА_2 , яка є інвалідом 2 групи та потребує матеріальної допомоги, яку він як син має надавати своїй матері . Позов вважає штучно створеним, так як він надає матеріальну допомогу сину добровільно, а відповідно останній задоволенню не підлягає.

Також від представника відповідача адвоката - Бабаян Д.А, 27.1.12024 року надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Задовольнивши клопотання сторони відповідача Чернігівський районний суд Чернігівської області своє ухвалою від 29.10.2024 року справу призначив до розгляду з викликом сторін на 25.11.2024 року.

До початку розгляду справи по суті, у строк встановлений судом, позивач подала відповідь на відзив разом з яким надала докази спільного проживання з повнолітнім сином за адресою: АДРЕСА_1 , а також у вказаній заяві по суті, зазначила, що оплата здійснена відповідачем за навчання сина згідно квитанції від 12.02.2024 року на суму 10550 грн, була здійснена за сімейні кошти в період перебування в шлюбі позивача з відповідачем, який в подальшому було розірвано 11 березня 2024 року. У відповіді на відзив вказує, що її повнолітній син ОСОБА_3 самостійно працювати та заробляти кошти не має можливості через те, що навчається у Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання, а так як навчання здійснюється на платній основі, то він потребує матеріальної допомоги.

13.11.2024 року у строк встановлений судом, через систему «Електронний суд» було подане заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого сторона відповідача вказує, що 25 січня 2024 року до суду був поданий позов про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з чого слідує, що колишнє подружжя перебувало на стадії розірвання шлюбу у зв`язку з чим, оплату за навчання сина відповідач здійснював за власні кошти, як і перекази коштів згідно платіжних інструкцій , які були долучені до відзиву. Відповідач вказує, що пенсія його 76-річної матері становить 4036,03 грн, та якої критично недостатньо для забезпечення базових потреб життя: харчування, ліків, оплати комунальних послу, а тому він як син має її утримувати. Зазначає, що працює на двох роботах, аби належним чином виконувати свої обов`язки як перед сином так і перед матір`ю, питання оплати за навчання сина повністю здійснює особисто , тому вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

В судове засідання з`явилася позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Костюченко П.Ю. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові, просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Бабаян Д.А. проти задоволення позовним вимог заперечувала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив

Нявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 223 ЦПК України)

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку .

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 вересня 2004 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 ( а.с 4 )

11 березня 2024 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 24 квітня 2004 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 03 було розірвано. Рішення суду по справі № 748/496/24 набрало законної сили 11.04.2024 ( а.с. 5-6)

Відповідач 27.04.2004 року уклав шлюб з ОСОБА_5 ( а.с 33)

Відповідно до договору від 12 серпня 2024 року № 1848 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти - Національним університетом «Чернігівська політехніка», який є Виконавцем, та фізичної особою ОСОБА_1 , яка є Замовником для ОСОБА_3 , який є Одержувачем освітньої послуги , загальна вартість освітньої послуги становить 105942 грн на весь строк навчання. Одержувач ( Замовник) вносить плату щосеместрово не пізніше дня початку нового навчального семестру на рахунок Виконавця . Форма навчання денна ( а.с. 16-17)

Відповідно до довідки Національного університету «Чернігівська політехніка» від 13.09.2024 року № 900-23/615 видана ОСОБА_3 , в тому , що дійсно він навчається на 2 курсі навчально-наукового інституту електронних та інформаційних технологій . Початок навчання 01 вересня 2024 року . Закінчення навчання 30 червня 2028 року (а.с 7)

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 03.10.2024 року місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ( а.с 12)

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади від 14.10.2024 року місце реєстрації ОСОБА_3 є АДРЕСА_2 ( а.с 12)

Актом обстеження місця проживання ОСОБА_3 від 16 жовтня 2024 року складеного комісією у складі депутата Олишівської селищної ради Йовенко І.М., адмінстратора ОСОБА_6 , головного спеціаліста-соціального інспектора Бут О.В. встановлено , що ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживає разом зі своєю матір`ю за адресою АДРЕСА_1 ( а.с 59)

На підставі акту обстеження місця проживання від 16 жовтня 2024 року. Видана довідка Олишівської селищної ради № 581 від 17.10.2024 року, яка підтверджує факт проживання позивача з повнолітнім сином ( а.с. 60)

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка ОСОБА_7 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , пояснила, що сторони були гарною сім`єю, відповідач приїздив на вихідні, бо працював місті. Про поданий позов на розлучення позивач дізналася з листа, який отримала з суду, відповідач знайшов іншу жінку. В Олишівці відповідач не мешкає, але іноді на вихідних приїздить у батьківський будинок. У відповідача є рідна сестра - ОСОБА_8 1972 року народження, в якій мірі остання надає допомогу матері відповідача їй невідомо. Вказала, що син з батьком не спілкується, відповідач на утримання сина коштів не надавав, а коли дізнався, що позивачка має намір звернутися до суду з даним позовом почав робити кроки щодо спілкування з сином, запрошувати до себе, однак син не хоче спілкуватися з батьком.

Допитана в якості свідка, ОСОБА_9 проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , пояснила, що є матір`ю позивачки - ОСОБА_1 . Після розлучення донька лишилася житла. А тому на даний час з сином проживають в АДРЕСА_1 , що через три будинки від неї, у будинку її батьків. Речі для онука купує донька за власний кошт, по можливості свідок також надає допомогу доньці у придбанні необхідних речей для онука, син з батьком не спілкуються, останній йому не допомагає, в селище майже не приїздить, аліменти на утримання сина платити не хоче, однак дізнавшись, що донька має намір подати позов до суду, наскільки їй відомо, запропонував певну суму коштів. Коли останній раз відповідач спілкувався з онуком - ОСОБА_3 їй невідомо. Зазначила, що онук ОСОБА_3 , за матеріальною допомогою до батька не звертався, однак це не значить що він її не потребує, так як навчається на платній основі. Вказала, що у ОСОБА_2 є рідна сестра ОСОБА_10 , яка є особою працездатного віку, проживає окремо від матері відповідача.

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_11 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 , пояснила, що знайома з позивачем та відповідачем дуже давно, відповідач ОСОБА_2 в селі на постійний основі в період перебування сторін у шлюбі не проживав, тільки проїздив на вихідні, так як працював в Ірпіні. Після розлучення, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Поряд проживає мати позивача ОСОБА_9 , яка допомагає позивачці, в тому числі й матеріально. Речі ОСОБА_2 купує мати, так як тільки з нею він їздить до Чернігова за покупками. Чи допомагає батько ОСОБА_2 утримувати сина достеменно не знає. Їй відомо, що після розлучення, коли позивачка з сином виїжджали з будинку, де мешкали з відповідачем до розлучення, ОСОБА_3 хотів забрати меблі з кімнати, то батько їх не віддав. Підтвердила, що у відповідача є рідна сестра, яка живе і працює в селищі Олишівка в магазині продавцем. Про досудове врегулювання спору між сторонами їй нічого не відомо.

Судом встановлено, що в силу приписів ч. 3 ст. 199 СК України позивач довела належними доказами право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача так як син, який продовжує навчання проживає з нею, що підтвержено письмовими доказами, а також показаннами свідків.

Відповідач під час розгляду справи доказів протилежного суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом, встановлено, на підставі досліджених доказів (а.с 16-17 та а.с. 7), що ОСОБА_3 є студентом 2 курсу Національного університету «Чернігівська політехніка» та навчається за денною формою навчання, кінцевий термін, якого визначено 30 червня 2028 року . Отже, ОСОБА_3 є студентом навчального закладу , де проходить навчання на контрактній формі, самостійного заробітку не має, з чого слідує, що останній потребує матеріальної допомоги, так як вартість освітньої послуги складає 105942 грн і саме батьки зобов`язані утримувати дітей до 23 років у зв`язку з продовженням навчання.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідач є особою працездатного віку, працює зварником в ТОВ «Норма Енеро», що підтверджується довідкою від 11.10.2024 року № Д-000000007 ( а.с 47) та зварником в ТОВ «Норма Плюс» », що підтверджується довідкою від 11.10.2024 року № НП000000010 ( а.с 46). Вказані довідки підтверджують наявність доходу у відповідач, а відповідно і можливість надання матеріальної допомоги сину.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 має змогу надавати матеріальну допомогу своєму синові ОСОБА_3 який не досяг 23 років, його повнолітній син потребує такої допомоги, так як навчається, судом достеменно встановлено наявність підстав виникнення обов`язку у батька утримувати свого повнолітнього сина так як стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач у відзиві як одну з підстав невизнання позову зазначає, про наявність на утриманні у нього непрацездатної матері ОСОБА_2 ( а.с 34-36), яка є особою з інвалідністю 2 групи, разом з тим, як встановлено, під час судового засідання у відповідача є ще рідна сестра, що підтвердили свідки, яка є особою працездатного віку та працює продавцем в магазині, а відповідно також має змогу надавати матеріальну допомогу матері відповідача.

Крім того під час розгляду даної справи доказів надання матеріальної допомоги своїй матері ОСОБА_2 відповідач не надав, сам факт наявності в матері відповідача інвалідності, як і її непрацездатності в силу її віку, не підтверджує ту обставину, що відповідач надає їй матеріальну допомогу та утримує її.

До матеріалів справи відповідачем долучена довідка про доходи № 027206 ОСОБА_2 , відповідно до якої сума її пенсії за період з 01.10.2023 року по 30.09.2024 року складає 46933, 31 грн ( а.с 39) З довідки вбачається, що розмір пенсії ОСОБА_2 не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів утримання його непрацездатної матері, яка має достатній дохід, що встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 2361 гривня. Доказів, того, що мати відповідача потребує матеріальної допомоги суду не надані, як і не знайшло підтвердження у судовому засіданні твердження відповідача про надання матеріальної допомоги.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач не надав суду доказів того, що визначений розмір аліментів є завищеним чи матеріальне становище не дозволяє йому брати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Суд відзначає, що сама по собі добровільна сплата аліментів відповідачем у деяких місяцях ( 24.02.2024 року на суму 300 грн, 06.04.2024 року на суму 200 грн, 11.04.2024 року на суму 4900 грн, 17.04.20204 року на суму 50000 грн) не може бути підставою для відмови в позові про стягнення аліментів, оскільки спір щодо надання матеріального утримання може містити незгоду як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Тож у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення аліментів, а й їх розмір.

У даному випадку факт звернення позивача до суду з позовом свідчить про наявність спору про надання відповідачем коштів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В свою чергу, відповідач не позбавлений можливості під час виконання рішення про стягнення аліментів звернутися до виконавця з заявою про розрахунок суми аліментів з урахуванням добровільно сплачених сум за спірний період, надавши підтвердження щодо призначення платежів.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, визначаючи розмір аліментів, суд оцінивши матеріальний стан відповідача з`ясувавши можливість надання ним матеріальної допомогу та потребу в її надання його синові який навчається та не має самостійного заробітку, суд вважає, що достатнім розміром для стягнення з відповідача аліментів, який встановить баланс між його обов`язком по сплаті аліментів та правами повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання, буде стягнення аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, що буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співмірним можливостям батька надавати таку допомогу з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні стороною позивача доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог а відповідно суд приходить до висновку про їх повне задоволення .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивача задоволено, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 182, 199-201 СК України, ст.ст. 4, 12, 13,81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2024 року і до закінчення ним навчання до 30 червня 2028 року, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2

Суддя Т.В.Костюкова