26.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/3074/21
Єдиний унікальний номер 205/3074/21
Номер провадження 2/205/955/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Зибалової П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення частини доходу від здачі квартири в оренду, стягнення моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що сторони перебували у шлюбі з 17.10.1997 року. Рішенням суду від 27.06.2014 року шлюб розірвано. За час шлюбу сторони придбали квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яку поділено між сторонами по частині рішенням суду від 13.12.2017 року. 20.12.2019 року за позивачем зареєстровано право власності на частину зазначеної квартири. Однак з 07.11.2008 року ОСОБА_2 одноособово володіє квартирою, здає її в оренду за 300 доларів США за місяць. половину від якої не віддає позивачу. У зв`язку з цим, а також тим, що позивачу доводиться звертатися до суду, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, що позначилось на стані здоров`я, в розмірі трьох мінімальних заробітних плат.

На підставі викладеного позивач просить:

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні майном шляхом забезпечення доступу позивачу до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача частину доходу від здачі в оренду/найм вищевказаної квартири в сумі 624 235,50 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 18 000 грн.

Ухвалою судді від 30.04.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, її прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

21.09.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить сторонам на праві спільної часткової власності. Після припинення шлюбний відносин навесні 2013 року сторони мали вільний доступ до зазначеної квартири, яка була вільною. Відповідач постійно проживає в м. Кам`янське, спільною квартирою користувався, коли приїжджав до м. Дніпра по роботі, запрошував до квартири друзів, родичів. Декілька разів дозволяв безоплатно проживати в цій квартирі друзям та родичам. У 2015 році позивач вийшла заміж за громадянина ОСОБА_3 та разом з донькою ОСОБА_4 , 1998 року народження, виїхала на постійне проживання до чоловіка та мешкає в Італії на цей час. 07.04.2020 року до спірної квартири без відома відповідача проникли декілька чоловіків в чорному одязі та масках, які вигнали з житлового приміщення ОСОБА_5 , яка там тимчасово проживала. Вони замінили замки на вхідних дверях, позбавивши відповідача можливості користуватися своєю власністю. Відповідача в квартиру не впускають. Під час розмови з поліцейськими, які були викликані відповідачем, один з чоловіків повідомив, що є представником ОСОБА_1 за довіреністю та дії за її дорученням. Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, відкритого у зв`язку з зазначеним інцидентом, відповідач дізнався, що чоловіки, які проникли до приміщення квартири сторін, діяли на підставі довіреності, посвідченої 24.02.2021 року генеральним консульством України в Італії, згідно з якою позивач уповноважила ОСОБА_6 , ОСОБА_7 здійснювати нагляд за належною їй квартирою, мати до неї вільний доступ, використовувати на власний розсуд, здавати її в оренду тощо. Постановою слідчого вказане провадження закрито, оскільки встановлено, що відносини, які склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підлягають розгляду в цивільному порядку. На даний час саме у відповідача відсутній доступ до квартири, оскільки за дорученням позивача замінено замки на вхідних дверях спільної квартири. При цьому зазначив, що доходу від оренди квартири ніколи не отримував. А з 2021 року не має до квартири доступу. Доказів отримання доходу від оренди квартири позивачем не надано, а докази, долучені позивачем до позову, не відносяться до предмету спору. Також відповідач вказав, що доводи щодо завдання позивачу моральної шкоди є безпідставними. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

21.09.2021 року від ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить сторонам на праві спільної часткової власності. 07.04.2020 року незнайомі позивачу чоловіки позбавили його можливості користуватися спірною квартирою, вигнали ОСОБА_5 , яка тимчасово мешкала в квартирі, та замінили замки на вхідних дверях квартири. Як з`ясувалося під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, відкритого у зв`язку з цими обставинами, чоловіки, які позбавили позивача доступу до квартири, діяли на підставі довіреності, наданої ОСОБА_1 на вільний доступ до квартири та розпорядження нею шляхом здачі в оренду тощо. Таким чином, ОСОБА_1 , наділивши ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не є співвласниками квартири, від свого імені повноваженнями на володіння та користування квартирою, порушила права іншого співвласника квартири ОСОБА_2 .

На підставі викладеного просить усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом його вселення в зазначене житло та зобов`язання ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в користуванні вказаною нерухомістю.

Ухвалою суду, постановленою 24.05.2022 року без виходу суду до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

Ухвалами суду, постановленими 29.09.2022 року без виходу суду до нарадчої кімнати, задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про допит свідків, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.09.2023 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини доходу від здачі в оренду/найм квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у сумі 624 235,50 грн. закрито у зв`язку з відмовою позивача від даної частини позовних вимог.

У судовому засіданні 27.09.2023 року представник позивача за первісним позовом, первісний позов підтримав, просив задовольнити, проти зустрічного заперечував, просив у його задоволенні відмовити. ОСОБА_1 та її представник у судове засідання 26.02.2024 року не з`явилися. Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_8 надійшла заява про перенесення розгляду справу у зв`язку з зайнятістю в іншому засіданні, яка призначена 26.02.2024 року о 12 годині 00 хвилин в Ленінському районному суді м. Дніпропетровська. Враховуючи, що розгляд даної справи призначено на 11 годину 00 хвилин 26.02.2024 року, тобто за годину до іншої справи, у якій бере участь ОСОБА_8 в цьому ж суді, поважних причин для відкладення розгляду справи представником не наведено. Окрім того, судове засідання 23.10.2023 року, 27.11.2023 року, 17.01.2024 року були відкладені на підставі заяв ОСОБА_8 , який в подальшому доказів поважності причин неявки в такі засідання суду не надав.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_9 надійшла заява, у якій просить розглянути справу без участі сторін та їх представників, проти первісного позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримує, просить задовольнити.

У силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач за первісним позовом та її представник не з`явилися до суду повторно без поважних причин. Згідно із ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін та їх представників та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи.

У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2017 року по справі 205/10741/13-ц, зокрема, визнано спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , розділено спільне майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с.60-67, 109-116).

Згідно з витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі вказаного рішення суду за сторонами зареєстровано право власності на зазначену квартиру по частині (т. 1 а.с.34-35, 168).

07.04.2020 року ОСОБА_2 звернувся до поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2020 року до ЄРДР внесено відомості за № 0000925 за заявою ОСОБА_2 щодо самоправних дій невстановленої особи за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 (чинна до 01.07.2020 року) КК України. Також 29.04.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Новокодацького ВП ДВМ ГУНП в Дніпропетровської області з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до зазначеної заяви ОСОБА_1 мешкає з 2015 року в Італії, квартирою користувався інший співвласник ОСОБА_2 З дозволу ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , мешкала його знайома ОСОБА_5 07.04.2020 року без відома заявника в квартиру проникло вісім невідомих йому чоловіків, які вигнали його знайому з квартири, змінили замки на дверях, позбавивши його можливості користуватися своєю власністю. Під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження слідству надано довіреність, видану в Італійській республіці 24.02.2020 року ОСОБА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , якою уповноважено здійснювати нагляд за належною їй квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, мати до квартири вільний доступ, вносити комунальні платежі, використовувати квартиру на власний розсуд, здавати в оренду квартиру з правом укладення та підписання договорів оренди, припиняти договори оренди.

Таким чином, суд встановив, що з боку ОСОБА_1 чиняться перешкоди ОСОБА_2 в користуванні спільною квартирою.

Водночас ОСОБА_1 не надано жодного належного та допустимого доказу наявності перешкод у користуванні спірною квартирою з боку ОСОБА_2 . Надані позивачем за первісним позовом документи (т. 1 а.с. 17-22, 24-28, 36-39, 42, 43) не є достовірними та достатніми доказами, а копії документів (т. 1 а.с. 10-14, 23, 29, 44-47) суд не бере до уваги, оскільки вони не мають відношення до предмету спору в даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник, за правилами цієї статті, може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Право власності особи може бути захищено лише у випадку його існування та у разі його порушення, оспорювання чи не визнання.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є співвласником спірної квартири, тобто має право користуватися житлом, йому чиняться перешкоди у користуванні ним з боку іншого співвласника ОСОБА_1 , суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та усунення йому перешкод в користуванні спірною квартирою шляхом вселення до неї та зобов`язання ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в користуванні житлом.

Разом з тим, ОСОБА_1 не доведено, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в користуванні житлом, а також, що його діями завдано моральну шкоду.

На підставі викладеного суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн., судові витрати ОСОБА_1 покладаються на неї.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 317, 321, 355, 358, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 223, 247, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, стягнення моральної шкоди відмовити.

Судові витрати ОСОБА_1 покласти на неї.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення в до житлового приміщення та зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні та володінні квартирою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 908 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко