ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м.Суми

Справа №581/1117/23

Номер провадження 22-ц/816/1086/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 січня 2024 року у складі судді Сізова Д.В., ухваленого в селищі Липова Долина Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «СК-АГРО» про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, пені, інфляційних втрат, 3% річних за прострочення внесення орендної плати.

Свої вимоги мотивував тим, що він є власником двох земельних ділянок: кадастровий № :01:008:0028 та кадастровий №:01:009:0046, які успадкував після смерті дружини ОСОБА_2 . З 2012 року вказані земельні ділянки перебували у відповідача в оренді. 10 грудня 2017 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ «СК-АГРО» дві додаткові угоди до вказаного договору оренди, відповідно до умов яких договір оренди землі викладений у новій редакції по кожній земельній ділянці окремо, та якими строк дії договору збільшено до 10 років, терміном до 31 грудня 2022 року, а розмір орендної плати встановлено на земельну ділянку з кадастровим №:01:008:0028 на рівні 10658,64 грн, а на земельну ділянку з кадастровим №:01:009:0046 на рівні 79,93 грн, яка в грошовій формі та з урахуванням індексації повинна виплачуватися до 30 грудня кожного року; у разі порушення строку виплати орендної плати, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Вважає, що обрахунок орендної плати необхідно здійснювати з урахуванням індексу інфляції. Незважаючи на обов`язковість дотримання сторонами умов договорів, зокрема щодо своєчасної сплати орендної плати, відповідач не сплатив її за 2021-2022 роки.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ТОВ «СК-АГРО» на його користь заборгованість за договором оренди землі від 05 березня 2012 року (з урахуванням додаткових угод) у загальному розмірі 59047 грн, з яких: за 2021 рік - 14310 грн орендної плати, 11731 грн пені, 4595 грн інфляційних втрат, 857 грн три відсотки річних; за 2022 рік - 18117 грн орендної плати, 8107 грн пені, 788 грн інфляційних втрат, 542 грн три відсотки річних. Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі від 5 березня 2012 року (з урахуванням умов додаткових угод) у загальному розмірі 44822 грн, з яких:

за 2021 рік - 14310 грн орендної плати, 5347 грн пені, 4728 грн інфляційних втрат, 857 грн три відсотки річних;

за 2022 рік - 18117 грн орендної плати, 921 грн інфляційних втрат, 542 грн три відсотки річних.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 816 грн судового збору.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 3040 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «СК-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволення позову відмовити; судові витрати покласти на позивача.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цій, поділений на 100 відсотків. Індексації підлягає орендна плати за кожен рік окремо з врахуванням індексу інфляції за відповідний період, оскільки за своєю природою індексація призначена для компенсації втрат грошових доходів населення від подорожчання споживчих товарів і послуг в поточному періоді. Крім того, розмір орендної плати визначений у договорі оренди та згідно з п. 36 перегляд здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін, не може бути переглянутий в односторонньому порядку та за період дії додаткової угоди не змінювався.

Також не погоджується з обрахунком пені за прострочення сплати орендної плати. Наводить свої розрахунки, згідно яких розмір пені за період з 14 жовтня 2022 року по 13 жовтня 2023 року складає 5132 грн. Вказує, що до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Вважає заявлені представником позивача витрати на правничу допомогу завищеними, необґрунтованими, рішення суду в частині їх відшкодування таким, що не відповідає обставинам справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не подано.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 15 серпня 2002 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,201 га та площею 2,875 га, що розташовані на території Синівської (колишньої Саївської) сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 9-10).

10 грудня 2017 року між ТОВ «СК-АГРО» та ОСОБА_2 укладено дві додаткові угоди до договору оренди землі від 05 березня 2012 року, відповідно до умов яких попередній договір оренди землі викладено у новій редакції у формі двох окремих додаткових угод (а.с. 11, 13).

Укладені додаткові угоди є однотипними та передбачають такі умови:

п. 2.1, 2.2, 2.5, 4.1 - в оренду передаються земельні ділянки:

площею 2,8747 га, кадастровий №:01:008:0028, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 106586,42 грн, орендна плата - 10658,64 грн, що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою;

площею 0,2014 га, кадастровий №:01:009:0046, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 795,32 грн, орендна плата - 79,93 грн, що становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою;

п. 3.1 - договори укладено на строк до 31 грудня 2022 року;

п. 4.2 - у розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю;

п. 4.3 - обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації;

п. 4.4 - орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року;

п. 4.7 - у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення;

п. 9.4 - обов`язки орендаря: своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою;

п. 15.1 - договір вважається укладеним, вступає в дію та приймається сторонами до виконання після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.

Із витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та із інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованих, 14 січня 2018 року та 22 січня 2024 вбачається, що з 14 січня 2018 року за ТОВ «СК-АГРО» було зареєстровано право оренди належних ОСОБА_2 земельних ділянок з кадастровими №№:01:008:0028, :01:009:0046 строком до 31 грудня 2022 року, 06 лютого 2023 року право оренди на вказані земельні ділянки припинено (а.с. 17-18, 41-46).

21 лютого 2023 року ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «СК-АГРО» із письмовою вимогою про виплату їй орендної плати за 2021 та 2022 роки з урахуванням індексації, а також пені за несвоєчасну її виплату (а.с. 26).

У матеріалах справи також є відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 21 лютого 2023 року, відповідно до яких у 2021-2022 рр. ТОВ «СК-АГРО» орендну плату ОСОБА_2 не сплачувало (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.15).

11 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 отримав два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_2 . Позивач успадкував право власності на вказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8747 га (кадастровий № :01:008:0028); площею 0,2014 га (кадастровий № :01:009:0046), що розташовані на території Синівської (колишньої Саївської) сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 19-24).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди землі від 05 березня 2012 року припинив свою дію 31 грудня 2022 року, однак із матеріалів справи вбачається, що відповідач не виплатив за 2021 та 2022 роки узгоджений розмір орендної плати із урахуванням індексів інфляції.

Суд вважав, що орендна плата за 2021 рік з урахуванням індексів інфляції за обидві земельні ділянки становить 14310 грн (10738,57 грн (орендна плата станом на 10 грудня 2017 року: 10658,64 грн + 79,93 грн) + 3571 грн (інфляційне збільшення за період із 11 грудня 2017 року по 30 грудня 2021 року)); за 2022 рік - 18117 грн (орендна плата станом на 10 грудня 2017 року: 10658,64 грн + 79,93 грн) + 7378 грн (інфляційне збільшення за період із 11 грудня 2017 року по 30 грудня 2022 року)).

У зв`язку з невиплатою орендної плати за 2021-2022 роки з відповідача підлягає стягненню договірний розмір пені.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання по виплаті орендної плати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості, проте не може погодитися з розміром сум, що підлягають стягненню.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Частиною 3 статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом частин 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» (в ред. на момент виникнення спірних правовідносин), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( ст. 629 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем не заперечувалося, що у 2021-2022 звітному роках орендна плата не перераховувалася.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо невірного обрахування розміру орендної плати за 2021-2022 роки з індексом інфляції.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

З наведеного слід дійти висновку, що індексації підлягає орендна плата за кожен рік окремо з врахуванням індексу інфляції за відповідний період, оскільки за своєю природою індексація призначена для компенсації втрат грошових доходів населення від подорожчання споживчих товарів і послуг в поточному періоді. Тому індексація орендної плати в поточному році не може бути підставою для автоматичного збільшення розміру орендної плати на наступний період, оскільки індекс інфляції є змінною величиною, її розмір залежить від економічних процесів у державі та вона може як збільшуватися так і зменшуватися (дефляція).

В даній справі встановлено, що відповідач не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021-2022 роки за договором оренди від 05 березня 2012 року.

Відповідно до п.4.1 додаткових угод від 10 грудня 2017 року розмір орендної плати встановлено на земельну ділянку з кадастровим №:01:008:0028 на рівні 10658,64 грн, а на земельну ділянку з кадастровим №:01:009:0046 на рівні 79,93 грн. Загальна сума орендної плати становила 10738,57 грн.

У п.п. 4.3, 4.4 додаткової угоди сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації, орендна плата вноситься до 30 грудня кожного року.

Тому, з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання, орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату з індексом інфляції, як про це домовилися сторони в договорі; аналіз умов договору свідчить про те, що сторони не передбачили в договорах правил обчислення орендної плати з індексом інфляції. Тому, з урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди на користь його дійсності, чинності та виконуваності, колегія суддів вважає, що коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати по договору оренди земельної ділянки від 05 березня 2012 року за 2021 рік як добуток індексів інфляції з січня 2021 по грудень 2021 року та складає 1,10015334. А тому розмір орендної плати за дві земельні ділянки за 2021 рік складає 11814,07 грн (10738,57 грн х 1,10015334).

За 2022 рік коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати як добуток індексів інфляції з січня 2022 по грудень 2022 року та складає 1,26603244. А тому розмір орендної плати по вказаному договору оренди за 2022 рік складає 13595,38 грн (10738,57 грн х 1,26603244).

Суд першої інстанції неправильно ототожнив інфляційні втрати за період з грудня 2017 року по грудень 2021 та 2022 року відповідно із розміром орендної плати з урахуванням індексації (п. 4.3 додаткових угод). Тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18 (провадження № 61-13979св19).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що через несвоєчасну та повну невиплату орендної плати відповідачем за 2021-2022 роки на користь позивача підлягає стягненню пеня відповідно до п. 4.7 додаткових угод.

Проте, у зв`язку з неправильним обрахуванням судом розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2022 роки також підлягає зміні рішення суду в частині розміру пені.

Отже, пеня за порушення виплати орендної плати за 2021 рік по договору оренди земельної ділянки обраховується наступним чином:

Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Сума заборгованості = 11814,07 грн, період прострочення: 31 грудня 2021 року по 31 грудня 2022 року (дата припинення договору оренди). Всього пені: 4414,25 грн.

Суд першої інстанції відмовив у стягненні пені після 31 грудня 2022 року, тобто після припинення договору оренди (за період із 01 січня 2023 року по 29 грудня 2023 року) з огляду на припинення договірних правовідносин.

Рішення суду в цій частині не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Стосовно доводів відповідача, що з врахуванням ст. 258 ЦК України пеня підлягає стягненню за один рік прострочення, колегія суддів зауважує, що відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності не заявлялося.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання по виплаті орендної плати за 2021-2022 роки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних, проте у зв`язку з неправильним обрахуванням судом розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції за 2021-2022 роки також підлягає зміні рішення суду в частині розміру інфляційних втрат та 3 % річних.

Інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік по договору оренди земельної ділянки обраховується наступним чином:

Розмір заборгованості 11814,07 грн, період прострочення: 01 січня 2022 року по 29 грудня 2023 року.

Інфляційні втрати: 11814,07 x 1.33039505 - 11814,07 = 3903,31 грн.

Інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік підлягають стягненню у сумі 691,16 грн, розрахунок є таким: 13595,38 x 1.05083804 - 13595,38 = 691,16 грн.

Розрахунок 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2021 рік по договору оренди земельної ділянки за період з 31 грудня 2021 року по 29 грудня 2023 року здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

11814,07 x 3 % x 729 : 365 : 100

Всього 3% річних: 707,87 грн.

Так само обраховується розмір 3% річних за порушення зобов`язання з виплати орендної плати за 2022 рік за період з 31 грудня 2022 року по 29 грудня 2023 року та становить 406,74 грн (13595,38 x 3 % x 364 : 365 : 100).

З врахуванням наведеного, рішення суду підлягає зміні в частині розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки, пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, у зв`язку зі зміною рішення суду на підставі ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на 60 % підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 644,16 грн та правнича допомога у розмірі 2400 грн. Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню (на 21%), слід стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за апеляційний перегляд справи в сумі 338, 18 грн (1610,40 грн х 21:100).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» задовольнити частково.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 січня 2024 року змінити в частині розміру заборгованості по орендній платі за 2021-2022 роки, пені, інфляційних втрат та 3% річних, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі від 05 березня 2012 року (з урахуванням умов додаткових угод) у загальному розмірі 35532,78 грн, з яких:

за 2021 рік - 11814,07 грн орендної плати, 4414,25 грн пені, 3903,31 грн інфляційних втрат, 707,87 грн три відсотки річних;

за 2022 рік - 13595,38 грн орендної плати, 691,16 грн інфляційних втрат, 406,74 грн три відсотки річних.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 31 січня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 644,16 грн в рахунок повернення судового збору та 2400 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 338,18 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов