Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі судового засідання Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держава України в особі Державної Казначейської служби України, Миколаївської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування та прокуратури

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 584 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за час її незаконного перебування під слідством і судом.

В обгрунтування позову позивач вказує, що 05 вересня 2016 року слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань стосовно позивача було зареєстроване кримінальне провадження № 0004165 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 08 вересня 2016 року слідчим СВ Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області Лукіцькою А.В. за погодженням із прокурором повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.186 КК України.

Позивач вказує, що 12 грудня 2016 року слідчим СВ Центрального ВП ГУНП у Миколаївській області повідомлено ОСОБА_1 про зміну підозри на ч. 2 ст. 187 КК України. 13 березня 2019 року вироком Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні злочину передбачнного ч. 2 ст. 187 КК України. 27 серпня 2019 року ухвалою Херсонського апеляційного суду вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд. 06 травня 2021 року вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засущдженою. 20 жовтня 2021 року ухвалою Херсонського апеляційного суду вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 травня 2021 року скасовано та ОСОБА_1 виправдано. 18 жовтня 2022 року ухвалою Верховного суду касаційне провадження за скаргою прокурора було закрито. Таким чином позивач вказує, що вона незаконно перебувала під слідством та судом із 08 вересня 2016 року (моменту повідомлення їй про підозру) по 20 жовтня 2022 року (дати винесення остаточної ухвали Верховним Судом України), що складає 73 місяці, внаслідок чого їй завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних і психічних стражданнях у зв`язку із суттєвим погіршенням її становища, приниження її часті та гідності, переживанні, поганому настрої від невизначеності майбутнього у зв`язку з кримінальним переслідуваням, постійної участі в судових засіданнях, що вимагало додаткових зусиль для відновлення її нормального життєвого стану. Позивач вказує, що оскільки на день розгляду справи згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2023 року мінімальну заробітну плату встановлено у розмірі 8000 грн., то розмір моральної шкоди завданої під час незаконного її перебування під слідством протягом 73 місяців становить 584 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити позов.

Представник Миколаївської обласної прокуратури у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві на позов зазначив, що період перебування ОСОБА_1 під кримінальним переслідуванням слід рахувати з 08.09.2016 року (повідомлення про підозру у вчиненні злочину) по 20.10.2021 року (постановлення ухвали Херсонським апеляційним судом), що складає 61 місяць.

Представник Головного управління національної поліції в Миколаївській області у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. У відзиві на позов зазначила, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували зміни в психологічному або моральному стані позивача.

Представник Державної казначейської служби України надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов зазначив, що позивачем не визначено яку моральну шкоду їй було завдано, не надано належних доказів у підтвердження спричиненої їй моральної шкоди, не надано доказів, які б підтверджували наявність моральних страждань. Розмір моральної шкоди є необгрунтованим та недоведеним.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено витяг з кримінального провадження № 0004165 від 12.12.2016 року з якого вбачається, що 05.09.2016 року було зареєстровано заяву ОСОБА_2 про вчинення відносно нього злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Витяг містить дані про осіб, яким повідомлено про підозру, а саме: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом досліджено повідомлення про підозру старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області погоджене прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 від 08.09.2016 року згідно якого ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбачного ч. 2 ст. 186 КК України.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 12.12.2016 року ОСОБА_1 було вручено повідомлення про зміну підозри в кримінальному провадженні № 0004165 за ч. 2 ст. 187 КК України.

Судом доліджено вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2019 року згідно якого ОСОБА_1 визнано невинуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Судом досліджено ухвалу Херсонського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року згідно якої вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2019 року скасовано та призначено новий судовий розгляд.

Судом досліджено вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 06 травня 2021 року згідно якого ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні злочну передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна засудженої належного їй на праві влсності.

Судом досліджено ухвалу Херсонського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року згідно якої вирок Жовтневного районного суду Миколаївської області від 06 травня 2021 року скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і вичерпання можливості їх отримати.

Судом досліджено ухвалу Верховного суду від 18 жовтня 2022 року згідно якої закрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні злочину, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктами 1, 1-1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні злочину, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12 (частина перша статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Таким чином, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої у нього виникло у зв`язку з закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і вичерпання можливості їх отримати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 квітня 2024 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 8000 грн.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2018 року у справі № 534/955/17 період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання виправдувальним вироком законної сили.

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом 61 місяць та 12 днів (з 08 вересня 2016 року по 20 жовтня 2021 року набрання ухвалою про закриття кримінального провадження законної сили).

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-2203цс15, від якого Верховний Суд не відступав та підтримує у своїх постановах, відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.»

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №705/4489/20 Верховний Суд щодо застосування ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначив, що тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

При визначенні розміру компенсації морального відшкодування суд враховує обсяг заподіяної шкоди, ступінь, глибину та характер душевних страждань позивача, тривалість перебування позивача під слідством і судом,істотність вимушених змін у її житті, принципи розумності і справедливості, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 488 000 грн, яка визначена з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати (8000 грн), встановленої законодавством на момент відшкодування.

Вказаний розмір не менший, ніж передбачений законом, і не більший ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, яка має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не призводить до його збагачення.

Щодо посилання представника ГУНП України в Миколаївській області про, що при обчисленні компенсації моральної шкоди необхідно виходити із положень частини другої статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», якою визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600 грн., то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про державний бюджет на 2024 рік" визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду становить 1600 гривень.

Аналізуючи судову практику Верховного Суду при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом судом встановлено, що Верховний Суд роз`яснює про необхідність застосування «мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду», «виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом», «мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування», а тому дійшов висновку, що при вирішенні даної справи необхідно виходити із установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розміру мінімальної заробітної плати величиною 8000 гривень. Крім того, суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди завданої позивачеві не є "виплатою" в розумінні ст.ст.56, 62 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст.1167,1176 ЦК України , а відтак, підстави для застосування положень ч.2 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» відсутні.

Крім того положення ч .2 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» не містять посилання на можливість її застосування при визначенні розміру компенсації моральної шкоди, яка розраховується у відповідності до вимогу Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 263 - 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у розмірі 488 000 (Чотириста вісімдесят вісім тисяч) грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя