Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2082/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності.

Згідно позовних вимог просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка батька позивачки ОСОБА_4 , останнім місцем проживання якої було с. Руська Долина Берегівського району Закарпатської області.

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 .

На день її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло майно: житловий будинок з надвірними побудовами за адресою АДРЕСА_1 .

Спадковий будинок рахувався за ОСОБА_4 на підставі запису у погосподарській книзі №5, номер 0377-1. Правовстановлюючі документи на нього були відсутні як станом на день її смерті , так і станом на 11.03.2024, що підтверджено Інформаційною довідкою Інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_6 .

Спадкоємець за заповітом до спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем постійно на день її смерті, що підтверджено Довідкою Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради від 12.02.2024 №44.

Спадкоємці, що б могли мати право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом відсутні.

Проте, прийнявши спадщину за заповітом, батько позивачки ОСОБА_5 не оформив спадкові права, не отримав правовстановлюючого документу на житловий будинок, що ввійшов до складу спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, так і не оформивши право власності на житловий будинок, яке було набуте ним у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Та обставина, що спадкова справа після ОСОБА_4 не заводилася, підтверджена Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.03.2024.

На день його смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право власності на вказаний житловий будинок.

Відповідно до довідок Вилоцької селищної ради Берегівського району від 12.02.2024 №№45, 46, ОСОБА_5 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , дружина, ОСОБА_2 , син, ОСОБА_7 , дочка.

Спадкоємцями першої черги до спадщини ОСОБА_8 є його діти та дружина.

Позивачка як спадкоємець першої черги за законом до спадщини ОСОБА_5 прийняла спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із ним на день його смерті.

Інші спадкоємці - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знають про відкриття спадщини та не бажають її приймати, а зокрема приймати у власність житловий будинок як спадкове майно, не мають претензій на цей будинок та бажають, щоб будинок позивачка успадкувала після батька одноосібно.

Проте, відсутність правовстановлюючого документу на будинок є перешкодою у нотаріальному оформленні права на спадщину ОСОБА_5 .

З цієї причини позивачка змушена звертатися до суду за захистом у спосіб визнання успадкованого права власності.

Технічний паспорт на спадковий житловий будинок складено Інженером ОСОБА_6 06.03.2024.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , останнім місцем проживання якої було с. Руська Долина Берегівського району Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 09.06.2011 року (а.с.9).

За життя, 19.04.1995 року ОСОБА_4 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 . Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.8-8 зв.).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло майно: житловий будинок з надвірними побудовами за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний спадковий будинок рахувався за ОСОБА_4 на підставі запису у погосподарській книзі №5, номер 0377-1. Правовстановлюючі документи на нього були відсутні як станом на день її смерті, так і станом на 11.03.2024, що підтверджено Інформаційною довідкою Інженера з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_6 (а.с.21).

Спадкоємець за заповітом до спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_4 ОСОБА_5 прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем постійно на день її смерті, що підтверджено Довідкою Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради від 12.02.2024 №44 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, так і не оформивши право власності на житловий будинок, яке було набуте ним у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Факт смерті ОСОБА_5 стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 25.01.2017 року (а.с.10).

Факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 - НОМЕР_3 від 19.09.1987 року (а.с. 6) та свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_4 від 10.11.2007 року, згідно якого позивачка змінила прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 (а.с.7).

За час свого життя спадкодавець ОСОБА_5 заповіт не залишив.

Спадкоємцями першої черги до спадщини ОСОБА_8 є його діти та дружина.

Позивачка як спадкоємець першої черги за законом до спадщини ОСОБА_5 прийняла спадщину відповідно до ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із ним на день його смерті.

Інші спадкоємці - відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знають про відкриття спадщини та не бажають її приймати, а зокрема приймати у власність житловий будинок як спадкове майно, не мають претензій на цей будинок та бажають, щоб будинок позивачка успадкувала після батька одноосібно.

Проте, відсутність правовстановлюючого документу на будинок є перешкодою у нотаріальному оформленні права на спадщину ОСОБА_5 .

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька спадщину прийняла. Інші спадкоємці претензій до спадкового майна не ставлять. Правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності в цілому в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 на житловий будинок з надвірними будівлями, адреса розташування АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо