Справа № 226/780/24

Справа № 226/780/24
Провадження № 2/226/245/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Щербаченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» про стягнення заборгованості по заробітні платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВУГІЛЬНА КОМПАНІЯ «КРАСНОЛИМАНСЬКА» (далі ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА») про стягнення заборгованості по заробітні платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він з 15.06.2022 по 22.03.2023 перебував у трудових стосунках з відповідачем та 22.03.2023 був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.При звільненні відповідач своєчасно не провів з ним повного розрахунку по заробітній платі за лютий 2022 року в сумі 42624 грн 88 коп. та за березень 2022 року в сумі 57223 грн 05 коп., а всього на суму 99847 грн 93 коп., що підтверджується Індивідуальними відомостями про затраховану особу Пенсійного фонду України (Форма ОК-5). На адвокатський запит відповідач таких відомостей не надав. Оскільки відповідач до теперішнього часу з ним не розрахувався, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 99847 грн 93 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.03.2023 по 23.09.2023 в сумі 120000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до суду не з`явилися, про час і місце слухання справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність.

Представник відповідача ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, подав відзив на позовну заяву, згідно із яким вказав, що відповідач частково визнає позовні вимоги, оскільки фактична заборгованість по заробітній платі позивача складає 46064 грн 55 коп. за березень 2023 року, з яких: 8233 грн 51 коп. заробітна плата, 37831 грн 04 коп. - компенсація за дні невикористаної відпустки. Ця сума зазначена вже з утриманням підприємством з цих сум обов`язкових податків та зборів. Отже зазначена позивачем суму заборгованості є значно завищеною та не відповідає її дійсному розміру. Затримка розрахунку при звільненні обумовлена тяжким фінансовим становищем підприємства на протязі тривалого часу, що виключає вину роботодавця, а тому вважає, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 23.03.2023 по 23.09.2023 у розмірі 120000 грн не підлягають задоволенню. У разі, якщо суд частково розділяє вищевикладену позицію, просить врахувати інтереси відповідача, які полягають у збереженні підприємством свого матеріального та фінансового становища і платоспроможності в умовах війни з російським агресором, та зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні, застосувавши принципи співмірності та пропорційності, що буде доцільним та справедливим, значно пом`якшить негативні наслідки загального спаду в економіці підприємства. З урахуванням наведеного просить позовні вимоги задовольнити частково.

Згідно із ухвалою суду від 01.04.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів щодо розміру заборгованості по нарахованій заробітній платі та середньоденного заробітку позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.06.2022 по 22.03.2023 знаходився у трудових стосунках з відповідачем, працюючи машиністом підземних установок 3 розряду та прохідником підземним з повним підземним робочим днем у шахті, та відповідно до наказу № 425 к від 22.03.2023 був звільнений з підприємства 22.03.2023 згідно із ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами з трудової книжки позивача.

Згідно із заявою, яка отримана ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА» 22.03.2023, позивач просить провести з ним повний розрахунок при звільненні та надати йому розрахунковий лист.

Відповідно до довідки ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА» від 19.04.2024 заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 з виплати заробітної плати складає 46064 грн 55 коп. за березень 2023 року, з яких: 8233 грн 51 коп. заробітна плата, 37831 грн 04 коп. - компенсація за дні невикористаної відпустки. Ця сума зазначена після утримання обов`язкових податків та зборів.

Відповідно до довідки ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА» від 19.04.2024 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , яка розрахована згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 за два останні місяці роботи перед звільненням, складає 1948 грн 26 коп.

Відповідно до довідки ДП «ВК «КРАСНОЛИМАНСЬКА» від 08.01.2024 станом на 01.12.2023 кредиторська заборгованість підприємства становить 3822477 тис.грн, крім того за третій квартал 2023 року підприємство спрацювало зі збитками в сумі 152815 тис.грн.

Згідно із ст.43 Конституції України кожен має право на заробітну плату; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закона України «Про оплату праці» заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць і не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно із ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Оскільки в порушення наведених правових норм трудового законодавства до теперішнього часу підприємство не розрахувалося з позивачем, заборгованість із заробітної плати в сумі 46064 грн 55 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідач не заперечував, що у день звільнення позивач працював. Крім того саме в цей день, 22.03.2023, позивач звернувся до роботодавця з вимогою про розрахунок.

Таким чином позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2023 (наступний день після звільнення) по 23.09.2023 (останній день шестимісячного строку) в сумі 257170 грн 32 коп., виходячи із розрахунку: 132 робочих днів х 1948 грн 26 коп.

Позивач з урахуванням справедливості та пропорційності просить стягнути з відповідача на свою користь за вказаний період 120000 грн 00 коп. Між тим суд вважає і цю суму завищеною та такою, що не відповідає обставинам справи.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, а саме 46064 грн 55 коп., яка вказана відповідачем після утримання обов`язкових податків і зборів, період затримки виплати такої заборгованості (понад рік), яка ще не виплачена, суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 70000 грн 00 коп., яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих його втрат, які розумно можна було би передбачити.

Суд не приймає до уваги позицію відповідача щодо відсутності вини підприємства у затримці виплати позивачу розрахункових сум у зв`язку із його звільненням.

Незадовільне фінансове становище не виключає відповідальності підприємства. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. Така позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні у справі «Кечко проти України».

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3028 грн з 1 січня 2024 року. Отже мінімальний розмір ставки судового збору становить 1211 грн 20 коп. (3028 грн х 0,4).

Сума задоволених судом стягнень становить 116064 грн 55 коп. (46064 грн 55 коп. + 70000 грн 00 коп.), сума заявлених стягнень становить 219847 грн 93 коп. (99847 грн 93 коп. + 120000 грн 00 коп.).

Позивачем при зверненні до суду сплачено 1211 грн 20 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі позивач звільнений згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

В силу ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору підлягають відшкодуванню в сумі 639грн 39 коп. (52,79%) пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі ст.47, 116, 117 КЗпП України, керуючись ст.12, 13, 76, 141, 197, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (юридична адреса: 85310, Донецька область, м.Покровськ, м.Родинське, вул.Перемоги, 9, код ЄДРПОУ 31599557) про стягнення заборгованості по заробітні платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» користь ОСОБА_1 :

- заборгованість по заробітній платі за березень 2023 року в сумі 46064 (сорок шість тисяч шістдесят чотири) грн 55 коп. з урахуванням вже утриманих податку та інших обов`язкових платежів;

- середній заробіток за час затримку розрахунку при звільнені за період з 22.03.2023 по 22.09.2023 в сумі 70000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. без утримання податку та інших обов`язкових платежів;

- судові витрати зі сплати судового збору в сумі 639 (шістсот тридцять дев`ять) грн 39 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.Є.Редько