Справа № 710/1151/24
Провадження № 2/710/491/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2024 м. Шпола
Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Сивоконя С.С.,
секретаря судового засідання Шпиці О.Е.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Короткий зміст позовних вимог
Аргументи учасників справи.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 15.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» первісний кредитор та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 338795151 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Первинний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит і не сплачує відсотки за користування кредитом.
Між первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 28.11.2018 було укладено договір факторингу №28/1118-01, та в подальшому додаткові угоди, відповідно до умов яких до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової відмови до відповідача за Кредитним договором № 338795151 від 15.12.2020 року.
У подальшому, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01. За цим договором до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 338795151 від 15.12.2020 року.
Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.08.2024, відкрито провадження у справі, учасників справи повідомлено, що розгляд цієї цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області 20.11.2024 судом постановлено про проведення заочного розгляду справи.
Позивач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві міститься прохання провести розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього позивач не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідач у встановлений строк до суду відзив на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заходи забезпечення позову судом не вживалися.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов потрібно задоволити з таких підстав.
Судом встановлено, що 15.12.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як первісним кредитором та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 338795151 (а.с. 11-13), який підписаний останнім електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Згідно п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається строком на 21 день від дня отримання кредиту позичальником.
З правилами надання грошових коштів у позику (а.с. 14-19) та Паспортом споживчого кредиту до Договору №338795151 від 15.12.2020 року, який містить конкретизовану інформацію щодо умов кредитування, - відповідачка погодилася, шляхом підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 10).
В розділі 4 Паспорта, зазначена інформація щодо Реальної процентної ставки, яка становить 3,66%.
В розділі 5 Паспорта, вказано, що у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту процентна ставка 841,80% річних.
Згідно платіжного доручення від 15.12.2020 року на рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти, згідно договору № 338795151 від 15.12.2020 року у сумі 8000,00 грн. (а.с.30). Крім того вказана інформація підтверджена Довідкою №07/2024 ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.31-32).
28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», як первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 34-37) та з урахуванням додаткової угоди №19 від 28.11.2019 року (а.с. 40), та додаткової угоди №26 від. 31.12.2020 (а.с. 41), ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до відповідача за кредитним договором № 338795151 від 15.12.2020 року. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 338795151 від 15.12.2020 року.
В подальшому, 17.07.2024 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ „ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 17/07/24.Згідно умов якого, ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право вимоги до боржників, згідно Реєстру боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 (а.с.68-69).
А тому позов підлягає задоволенню.
При задоволенні позову суд стягує з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог на користь позивача понесені ним судові витрати в справі, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.ч 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 27.07.2021 року у справі № 671/1957/20 вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем було надано: додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024 (а.с. 71,72), акт прийому-передачі наданих послуг (а.с. 75), копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 76)
Представник позивача просив стягнути із відповідача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач не подав заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу.
Надаючи оцінку зазначеним вимогам в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: консультація з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовка проекту позовних заяв для направлення до суду.
Ураховуючи фактичні обставини справи, критерій складності позову, який містить лише одну позовну вимогу, ураховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження, сталість судової практики щодо предмету позову, а також з позиції пропорційності і розумності розміру витрат на правову допомогу, суд зменшує розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу та стягує із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Шполянського
районного суду С.С. Сивокінь