СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1951/24

пр. № 2-о/759/214/24

12 вересня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді П`ятничук І.В.,

за участю секретаря Марус А.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Завальнюк Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Іванківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 25.01.2024 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту батьківства.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що з серпня 2001 року її мати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В період спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_2 .

Зазначила, що відомості про її батька в свідоцтво про народження були внесені на підставі ст. 135 СК України та її батьком був зазначений ОСОБА_7 .

Вказала, що після її народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали разом.

З початком повномасштабної війни російської федерації проти України ОСОБА_6 був мобілізований до лав Збройних Сил України та приймав безпосередню участь в обороні нашої держави. Однак під час проходження служби 19.08.2023 року загинув, що підтверджується актовим записом про смерть № 259 Новоархангельського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

Зазначає, що за життя ОСОБА_6 беззаперечно визнавав своє батьківство щодо неї, опікувався її вихованням та розвитком, повністю утримував. Вказані обставини визнають родичі, а саме батьки померлого - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Крім того, про визнання свого батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_2 свідчить також факт тривалого спільного проживання однією сім`єю підтверджуються фотознімками.

Підсумовуючи викладене зазначає, що за життя факт батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_2 не оспорювався та визнавався, однак, при цьому не був офіційно юридично закріплений. Оскільки після смерті ОСОБА_6 за чинним законодавством України даний факт не може бути офіційно встановлений та закріплений, окрім як за рішенням суду, вважає, що в останньої, наявні підстави для звернення до суду за даною заявою в порядку окремого провадження. Встановлення факту батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_2 необхідно для отримання соціальних гарантій (пільг та виплат).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено судове засідання.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у заяві.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення заяви, просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у письмових поясненнях.

В судове засідання заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали до суду заяву, якою підтверджують, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом з ОСОБА_5 у яких ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_2 .

Представник заінтересованої особи Іванківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, допитавши в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи.

Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно із ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст.128 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до абз. 3 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Так, ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю, вони виховували їхню доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та визнавав себе його батьком.

06.12.2005 року Виконавчим комітет Сидоровицької сільської ради Іванківського району Київської області було зареєстровано факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Ім`я та по-батькові дитини було записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою заявника, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 0 від 24.11.2023 року (а.с. 11, 12).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 проживав з ОСОБА_5 та їх спільною дитиною ОСОБА_2 однією сім`єю з 24.11.2001 року, що підтверджується письмовими заяви батьків померлого - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 66, 67).

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07.06.2024 року по цивільній справі № 368/598/24 встановлено факт проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Крім того, дописати в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_9 підтвердили обставини, викладені у поданій до суду заяві.

У зв`язку з початком повномасштабної війни російської федерації проти України ОСОБА_6 з 28.02.2023 року був мобілізований до лав Збройних Сил України та приймав безпосередню участь в обороні нашої держави. Під час проходження служби загинув, про що свідчить сповіщення сім`ї від 22.08.2023 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.08.2023 року Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) було складено відповідний актовий запис № 259 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 18).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд також звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17.02.2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Крім того, для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявником було надано належні та допустимі докази на підтвердження наявності обставин, які свідчать про те, що ОСОБА_6 є батьком народженого нею сина, а саме надано належні докази, які свідчать про наявність кровного споріднення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту батьківства ОСОБА_6 по відношенню до ОСОБА_2 , оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення. Також, в зв`язку з наведеним наявні підстави і для внесення відповідних змін до актового запису про народження ОСОБА_2 .

За таких обставин суд задовольняє заяву ОСОБА_2 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Іванківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) є рідною донькою ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: с. Кам`янече, Новоархангельського району Кіровоградської області), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису № 5 від 06.12.2005 року про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеного Виконавчим комітетом Сидорівицької сільської ради Іванківського району Київської області, зазначивши відомості про батька дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України.

Прізвище, ім`я, по-батькові, дату та місце народження дитини - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук