Єдиний унікальний номер: 357/6383/24
Провадження № 2/378/256/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_2 , з посиланням на те, що рішенням Ставищенського районного суду від 16.04.2013 року розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3 .. Від вказаного шлюбу в них народилася дочка, яка на теперішній час проживає разом з відповідачем. Рішенням Ставищенського районного суду від 18.01.2021р. з ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частину доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Окрім неповнолітньої дитини на утриманні відповідача на сьогоднішній день є батьки: ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи; ОСОБА_6 не може забезпечити догляд своїй дружині, оскільки сам має захворювання, а саме перенесений туберкульоз. Мати та батько позивача постійно хворіють та потребують матеріальної підтримки, яку він їм регулярно надає, що створює матеріальну залежність батьків від сина.

Позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 104-105), просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 26.03.2013 року на утримання ОСОБА_7 , з 1/4 на 1/16 частину від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання позивач не прибув, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , в судовому засіданні позовні вимоги в інтересах позивача підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, уточнені позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач до суду подала заяви, в яких ні первісних, ні уточнених позовних вимог не визнає, справу просить розглядати без її участі.

Розглянувши справу, заслухавши доводи учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 18.01.2021 року по справі ЄУН 378/1200/20 змінено розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на підставі рішення Ставищенського районного суду Київської області від 26 березня 2013 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 500 гривень на 1/4 частину доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. На підтвердження вказаної обставини до позову додано копію рішення з ЄДРСР. (а. с. 9-12). Вказана обставина не оспорююється відповідачем.

Із медичної документації (а.с. 18, 25-27, 36, 37, 40, 42-45, 51, 53-55, 57-59, 62-63, 68-71) встановлено, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, часто хворіє.

Із медичної документації (а.с. 19-20, 22, 48, 64) встановлено, що ОСОБА_6 має перенесену хворобу - туберкульоз.

Суд зазначає, що позивачем не додано доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його батьками та вони перебувають на його утриманні, та чи надає він їм матеріальну допомогу. Клопотання про допит вказаних осіб з цього приводу позивачем не заявлялось.

Крім того, до матеріалів справи не додано доказів, що підтверджують майновий стан позивача.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні перебувають батьки, які хворіють, а тому у нього значно погіршилось матеріальне становище.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підгрунтя для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні позовних вимог суд враховує інтереси спільної дитини сторін ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідність її належного матеріального забезпечення та той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Дослідити матеріальний стан позивача у суду не має змоги, оскільки, як уже зазначалося ОСОБА_2 не надав доказів щодо свого матеріального та фінансового становища.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідно до рішення Ставищенського районного суду Київської області від 18.01.2021 року по справі ЄУН 378/1200/20 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, як стверджує позивач, має на утриманні батьків, які хворіють та потребую матеріальної допомоги, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Таким чином, суд, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, наявність додаткових витрат, а матеріальна допомога батькам не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Вказаний висновок суду узгоджується з висновками, викладеними Верховним Судом в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Таким чином, врахувавши доводи обох сторін та надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, які мають істотне значення, на переконання суду наразі відсутні передбачені статтею 192 СК України підстави для зменшення розміру аліментів, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 180, 181, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 81 - 83, 89, 141, 259 ч. 6, 263-265, 268, 274, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя Р. В. Гуртовенко