Справа № 709/1043/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року с-ще Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Романової О.Г.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:

АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання:

АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (далі відповідач), зацікавлена особа: Чорнобаївська селищна рада, адреса: вул. Центральна, 154, с-ще Чорнобай, Золотоніський район, Черкаська область, про усунення від права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 25 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 29 30).

27 червня 2024 року до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 3,13 га, кадастровий номер :03:000:0869, та на житловий будинок з надвірними спорудами, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач являється спадкоємцем другої черги спадкування та звернувся із відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, проте останній позбавлений можливості оформити свої спадкові права не вищевказане майно, оскільки із спадкодавцем у його будинку була зареєстрована мати позивача ОСОБА_3 (відповідач у справі) та вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Як стверджує позивач, ОСОБА_3 на момент смерті спадкодавця не проживала разом з ним однією сім`єю, а фактично була тільки зареєстрована у домоволодінні та не бажає приймати спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Так, між відповідачем ОСОБА_3 та спадкодавцем ОСОБА_4 склалися напружені відносини, відповідач жодним чином не допомагала своєму батькові, не надавала матеріальної та моральної підтримки, хоча останній таку потребував, оскільки йому було встановлено І групу інвалідності та він потребував стороннього догляду, який здійснював позивач.

Таким чином, відповідач спадщину після смерті спадкодавця не прийняла, а тому позивач являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на приписи цивільного законодавства, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 3,13 га, кадастровий номер :03:000:0869, та на житловий будинок з надвірними спорудами, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , що належали померлому ОСОБА_4 (а.с. 34 39).

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 41 42).

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 серпня 2024 року витребувано у Чорнобаївській державній нотаріальній конторі копію Спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та витяг зі Спадкового реєстру після смерті останнього (а.с. 50 51).

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав думку свого представника.

У підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила про те, що на момент смерті батька ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте у домоволодінні батька не проживала.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею 3,13 га, кадастровий номер :03:000:0869, та на житловий будинок з надвірними спорудами, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , що належали померлому на праві приватної власності, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 037778 (а.с. 21) та висновком суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості (а.с. 17), довідкою виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради № 72 від 11 березня 2024 року, яка видана на підставі погосподарської книги № 2 (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2.ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Позивач у справі являється онуком померлого ОСОБА_4 , а відповідач дочкою, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 17 липня

1974 року, про одруження серії НОМЕР_5 від 06 лютого 1999 року, про народження серії НОМЕР_6 від 02 серпня 2000 року (а.с. 8 9).

Як вбачається із матеріалів Спадкової справи ОСОБА_4 , які надійшли у відповідь на запит суду, після смерті останнього до Чорнобаївської державної нотаріальної контори зверталися:

- 05 жовтня 2021 року, у межах визначеного законом шестимісячного строку,

ОСОБА_5 із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_4 ;

- 05 жовтня 2021 року, у межах визначеного законом шестимісячного строку, ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 55 60).

Проте, постановою державного нотаріуса Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. від 05 травня 2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , оскільки спадщину після смерті останнього прийняла спадкоємиця першої черги спадкування ОСОБА_3 , яка на час відкриття спадщини проживала постійно зі спадкодавцем (а.с. 22).

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Тобто, державна реєстрація відповідача у житловому будинку спадкодавця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті ОСОБА_4 , за адресою реєстрації.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року у справі

№ 355/832/17 (провадження № 61-27212св19).

Так, у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у вказаній справі виходив із того, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами, а саме довідками органу місцевого самоврядування.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради № 73 від 11 березня 2024 року ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , на момент смерті батька

ОСОБА_4 за даною адресою не проживала (а.с. 10).

Крім цього, згідно з довідкою виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради

№ 161 від 04 червня 2024 року ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , на момент смерті мав такий склад сім`ї: онук ОСОБА_1 (а.с. 11).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду показали, що відповідач ОСОБА_3 не проживала однією сім`єю у с. Малі Канівці з ОСОБА_4 . Так, остання у 2018 році виїхала до м. Одеса де вийшла заміж. Із померлим ОСОБА_4 проживали жінка ОСОБА_5 та онук ОСОБА_1 , які здійснювали за ним догляд.

Отже, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не являється такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Пунктом «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному осбязі та визнати за позивачем у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку та житловий будинок з надвірними спорудами.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва площею

3,13 га, кадастровий номер :03:000:0869, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, який розміщений за адресою:

АДРЕСА_1 , та належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2024 року.

Суддя О.Г. Романова