У х в а л а

30 квітня 2024 року

м. Київ

Справа № 569/12301/23

Провадження № 61-2475ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на постанову Рівненського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року

у справі за скаргою скаржника про визнання неправомірними постанов начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС у м. Рівному) Іщук Наталії Василівни, заступника начальника цього відділу Матвійчук Ірини Олександрівни та зобов`язання вчинити дії

за участю заінтересованої особи (стягувача) - Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - і

в с т а н о в и в:

1. У липні 2023 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, у якій просив:

- визнати неправомірною постанову начальника ВДВС у м. Рівному Іщук Н .В. від 22 травня 2023 року про результати перевірки законності виконавчого провадження, згідно з якою скасована постанова заступника начальника цього відділу Матвійчук І. О. про закінчення виконавчого провадження від 31 березня 2023 року № НОМЕР_1;

- визнати неправомірною постанову заступника начальника ВДВС у м. Рівному Матвійчук І. О. від 16 червня 2023 року про відновлення виконавчого провадження;

- зобов`язати начальника ВДВС у м. Рівному Іщук Н. В. та заступника начальника цього відділу Матвійчук І. О. усунути порушення шляхом скасування оскаржених постанов.

2. 26 жовтня 2023 року Рівненський міський суд Рівненської області постановив ухвалу, згідно з якою скаргу задовольнив: визнав неправомірними постанову начальника ВДВС у м. Рівному від 22 травня 2023 року «Про результати перевірки законності виконавчого провадження» (згідно з якою скасована постанова заступника начальника ВДВС у м. Рівному № НОМЕР_1 «Про закінчення виконавчого провадження» від 31 березня 2023 року) та постанову заступника начальника ВДВС у м. Рівному від 16 червня 2023 року «Про відновлення виконавчого провадження»; зобов`язав начальника ВДВС у м. Рівному і заступника начальника цього відділу усунути порушення шляхом скасування оскаржених постанов.

3. 6 лютого 2024 року Рівненський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою ухвалу суду першої інстанції скасував і у задоволенні скарги відмовив.

4. 13 лютого 2024 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року та залишити в силі ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року.

5. 11 березня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення недоліків останньої десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали. Скаржник мав: зазначити відомості про наявність або відсутність у нього електронного кабінету; вказати дату отримання оскарженої постанови суду апеляційної інстанції та надати докази на підтвердження цього (за їхньої наявності); сплатити 605,60 грн судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

6. 21 березня 2024 року скаржник надіслав до Верховного Суду квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 20 березня 2024 року № 46 про сплату 605,60 грн та касаційну скаргу у новій редакції, у якій зазначив про відсутність у нього електронного кабінету. До касаційної скарги додав поштовий конверт, у якому 8 лютого 2024 року на адресу скаржника Рівненський апеляційний суд відправив копію постанови; скаржник цю кореспонденцію отримав 9 лютого 2024 року. Також надав копії касаційної скарги з додатками відповідно до кількості учасників справи.

Касаційну скаргу обґрунтував так:

- суд апеляційної інстанції безпідставно застосував приписи статей 49, 53 Закону України «Про виконавче провадження», однак не застосував приписи статті 74 цього Закону та статей 447-451 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), які передбачають підстави, порядок і строки оскарження дій державного виконавця. Висновок Верховного Суду щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах (за обставин виконання судового рішення у гривнях, а не в іноземній валюті, погодження стягувачем саме такого виконання та відсутності оскарження дій виконавця) відсутній;

- апеляційний суд порушив норми процесуального права, оскільки розглянув справу за відсутності скаржника та його представника;

- стягувач був ознайомлений із постановою державного виконавця від 6 серпня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату скаржника. У цій постанові державний виконавець зазначив, що щомісячне утримання з усіх видів заробітної плати скаржника слід проводити до повного стягнення 567 495,52 грн заборгованості. Про стягнення боргу в іноземній валюті у постанові державний виконавець не зазначав. Стягувач мав право оскаржити цю постанову протягом 10 днів з дня її винесення, однак не зробив цього. Тобто погодився з визначенням і стягненням боргу саме у гривнях, а не у доларах США. Тому посилання стягувача та начальника ВДВС у м. Рівному, які суд апеляційної інстанції поклав в основу оскарженої постанови, на приписи статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» щодо стягнення боргу в іноземній валюті, є безпідставними та недоречними;

- державний виконавець приписи статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання судового рішення не застосовував. Дії державного виконавця у встановленому законом порядку стягувач не оскаржував. Вимога стягувача про повторне стягнення боргу в доларах США після закінчення виконавчого провадження суперечить приписам статті 19 Конституції України, законодавства про виконавче провадження і ЦПК України щодо оскарження дій виконавця;

- апеляційний суд залишив поза увагою те, що стягувач пропустив строк оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Начальник ВДВС у м. Рівному мав усі підстави для відмови у задоволені скарги. Тому постанова про закінчення виконавчого провадження скасована помилково. Підстав для поновлення цього провадження немає.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

9. Скаржник у касаційній скарзі просить зупинити виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року, оскільки її виконання може призвести до безпідставного стягнення з нього коштів у виконавчому провадженні.

9.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

9.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

9.3. За змістом наведених приписів можна зупинити виконання лише того судового рішення, яке передбачає примусове виконання. Згідно з оскарженою постановою апеляційний суд скасував ухвалу суду першої інстанції та відмовив скаржникові у задоволенні його скарги. Тому у задоволенні заяви про зупинення виконання постанови апеляційного суду слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними постанов начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталії Василівни, заступника начальника цього відділу Матвійчук Ірини Олександрівни та зобов`язання вчинити дії за участю заінтересованої особи (стягувача) - Акціонерного товариства «Укрсиббанк».

2. Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу № 569/12301/23.

3. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Рівненського апеляційного суду від 6 лютого 2024 року.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков