ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8511/24 Справа № 191/2932/24 Суддя у 1-й інстанції - Костеленко Я. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів: - Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року по цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу - відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню оскільки її постановлено з порушенням норм процесуального права у зв`язку з неправильною оцінкою безспірних вимог та доказів, поданих заявником, внаслідок неправильної оцінки доказів, невідповідністю висновків суду за результатом розгляду вимог, тому просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з боржника ОСОБА_2 , який є споживачем послуг з розподілу природного газу на об`єкті нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які надаються ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та на його ім`я відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 . Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2018р. власником об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з розподілу природного газу. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, тому вважають, що заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності. Тому, суд першої інстанції безпідставно відмовив у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України, не звернувши уваги на зміст 30 ЦПК України, яка встановлює виключну підсудність, до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням такого майна

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Матеріалами справи підтверджено, що 24 червня 2024 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за розподіл природного газу за типовим договором розподілу природного газу з боржника ОСОБА_1 , який є його споживачем за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно розподіл якого здійснюється заявником, що підтверджується фактом забезпечення його домоволодіння природнім газом на підставі умов приєднання ОСОБА_1 до Типового договору про що свідчить відкритий на ім`я споживача особовий рахунок, фактичне споживання природного газу та його оплата.

Згідно відповіді №659614 від 25.06.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Наведене послугувало підставою для відмови у видачі судового наказу з посиланням на п. 1 ст. 1 ст. 165 ЦПК України, якою регламентовано відмову у видачі судового наказу у разі коли заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 вказаної вище статті визначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилаючись на положення п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України не зазначив у зв`язку з якими саме порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Натомість згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК України). Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг з розподілу природного газу. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу, що подається до нерухомого майна боржника має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 у справі № 638/1988/17.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на те, що заборгованість по оплаті за послуги з розподілу природного газу виникла за адресою нерухомого майна, яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, дана справа підсудна саме цьому суду.

Отже, заява про видачу судового наказу подана Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, тобто з дотриманням правил підсудності.

Враховуючи вищевказані обставини, норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з порушенням правил підсудності. Висновок районного суду про відмову у видачі судового наказу у зв`язку з порушенням правил підсудності не ґрунтується на матеріалах справи, не відповідає вимогам закону та базується на невірному тлумаченні норм процесуального права, зважаючи на положення ст. 30 ЦПК України, якою для позовів, що виникають з приводу нерухомого майна передбачена виключна підсудність.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, щодо підстав скасування оскаржуваної ухвали суду є обґрунтованими, тому апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: