Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8396/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Леньо В.В.,

секретар судового засідання Казимірська Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виноградівська державна нотаріальна контора.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті баби відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1.02 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Вербовецької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024681 від 12.11.1998 року.

Заповіт покійна не залишила.

Спадкоємцем першої черги є відповідач по справі, рідний батько позивача - ОСОБА_2 , відповідач по справі, який на спадкове майно не претендує та не заперечує щодо прийняття позивачем спадкового майна.

Згідно довідки виданої Вербовецьким старостинським округом Закарпатської області від 09.10.2023 року № 258 позивач проживав на день смерті із спадкодавцем.

У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак позивач не зміг пред`явити нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки оригінал такого, знайдено не було і знайдено лише його копію в Відділі №2 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, у зв`язку з чим представити оригінал такого нотаріусу не видалось за можливе.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання, будучи належним чином повідомленим своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 про день, час та місце судового засідання, будучи належним чином повідомленим своєчасно у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про визнання заявленого до нього позову.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті баби відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1.02 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Вербовецької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 024681 від 12.11.1998 року.

Заповіт покійна не залишила.

Спадкоємцем першої черги є відповідач по справі, рідний батько позивача - ОСОБА_2 , відповідач по справі, який на спадкове майно не претендує та не заперечує щодо прийняття позивачем спадкового майна.

Згідно довідки виданої Вербовецьким старостинським округом Закарпатської області від 09.10.2023 року № 258 позивач проживав на день смерті із спадкодавцем.

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача та батька позивача.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак позивач не зміг пред`явити нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, оскільки оригінал такого, знайдено не було і знайдено лише його копію в Відділі №2 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, у зв`язку з чим представити оригінал такого нотаріусу не видалось за можливе.

Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у зв`язку із їх смертю, а отримати дублікат правовстановлюючих документів на спадкове майно, може лише його власник.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Так дійсно, згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

Отже, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на спадкове майно у нотаріальному порядку.

Крім того, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10 визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В ст. 131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленого позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності в цілому на земельну ділянку площею по 1,02 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, що розташована на території Вербовецької сільської ради Берегівського району, що рахується за спадкодавцем ОСОБА_5 , згідно до Державного Акту на право приватної власності, серії IІІ-ЗК №024681 від 12.11.1998 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо