Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2024 Справа №607/5956/24 Провадження №2/607/1802/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Бумби М.І.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментах ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить: припинити стягнення аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення із 25.12.2013 року до досягнення дітьми повноліття, які стягуються на підставі виконавчого листа № 607/24151/13-ц від 06.02.2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області (справа № 607/24151/13-ц), Виконавче провадження № 45151738; звільнити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих на підставі виконавчого листа № 607/24151/13-ц від 06.02.2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області (справа № 607/24151/13-ц), Виконавче провадження № 45151738; звільнити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати нарахованої заборгованості по аліментах на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі виконавчого листа № 607/24151/13-ц від 06.02.2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області (справа № 607/24151/13-ц), Виконавче провадження № 45151738.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 15 квітня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2014 року, розірвано. За час перебування у шлюбі, ОСОБА_2 народила трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки, сторони перебували у шлюбі, батьком дітей записано ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що з часу реєстрації шлюбу сімейне життя у них не склалося, вони тривалий час не проживали разом, не були пов`язані спільним побутом, не мали спільних прав та обов`язків, постійно сварилися, жили кожен своїм життям. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.02.2014 року у цивільній справі № 607/24151/13-ц, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення із 25.12.2013 року до досягнення дітьми повноліття. Згодом, позивачу стало відомо, що він не є біологічним батьком для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому він звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом про виключення відомостей про особу як батька з актових записів про народження дітей. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.04.2023 року, у цивільній справі № 607/4665/23, ухвалено виключити запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, як батька, з актового запису № 699 від 01.04.2008 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; виключити запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, як батька, з актового запису №2624 від 10.11.2010 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Дане судове рішення набрало законної сили, однак, із позивача, на підставі рішення суду від 06.02.2014 року, у справі 607/24151/13ц стягуються грошові кошти у вигляді аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Зокрема, станом на 01.03.2024 року, у нього перед відповідачем утворилася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 189 255,92 грн. та штрафу у розмірі 83 301,71 грн., що підтверджується відомостями з Державної виконавчої служби згідно даних виконавчого провадження № 45151738, відкритого на підставі виконавчого листа № 607/24151/13-ц від 06.02.2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначеного розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подала.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Від представника відповідача - адвоката Глеваського В.В. до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, відповідач ОСОБА_2 , позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує, просить суд здійснити розподіл судових витрат згідно з положеннями ст. 140 ЦПК України.

В силу вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 15 квітня 2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2014 року).

За час перебування сторін спору у шлюбі, у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2014 року у цивільній справі № 607/24151/13-ц, яке набрало законної сили, ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 350 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення із 25.12.2013 року до досягнення дітьми повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01 березня 2024 року, наданого Тернопільським відділом ДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №607/24151/13-ц від 06 лютого 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 . Заборгованість зі сплати аліментів станом на 16.08.2023 року становить 189 255,92 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 року, яке набрало законної сили, виключено запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, як батька, з актового запису № 699 від 01.04.2008 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України; виключено запис про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, як батька, з актового запису №2624 від 10.11.2010 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Відомості про батька ОСОБА_1 виключено з актового запису №699 від 01.04.2008 р. про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та з актового запису №2624 від 10.11.2010 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2023 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до норм статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.

Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини не виникає.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

В силу вимог ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

У даній справі, позивач покликається на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, а саме те, що на підставі судового рішення з актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключено відомості про нього, як батька дитини.

Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі №551/574/18 зазначив, що виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько.

Відповідно до правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі № 477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з ти, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України і, відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про порушення прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення його позовних вимог та звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка нарахована на підставі виконавчого листа №607/24151/13 від 06.02.2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.02.2014 року у справі №607/24151/13, та від сплати аліментів за виконавчим листом №607/24151/13 від 06.02.2014 року, припинивши їх стягнення у виконавчому провадженні №45151738 у частині неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Проте, положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма викладена і в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача.

На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при зверненні зі позовом в суд позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при зверненні із позовом в суд та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати аліментів та заборгованості по аліментах, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 25 грудня 2013 року, що стягуються на підставі виконавчого листа №607/24151/13 від 06.02.2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.02.2014 року у справі №607/24151/13, припинивши їх стягнення у виконавчому провадженні №45151738.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати на користь ОСОБА_2 нарахованої заборгованості, яка утворилась по аліментах, які стягуються на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , починаючи з 25 грудня 2013 року, на підставі виконавчого листа №607/24151/13 від 06.02.2014 року виданого Тернопільським міськрайонним судом на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.02.2014 року у справі №607/24151/13, у виконавчому провадженні №45151738.

Стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 50 відсотків сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, що складає 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Тернопільській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, що складає 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., сплачений ним згідно Квитанції № від 15.03.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 01 травня 2024 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан