Провадження № 2/522/1270/24 Р І Ш Е Н Н Я
25 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з банківського вкладу. Зі спадкодавцем ОСОБА_2 він проживав разом та перебував у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2003 року по 05 листопада 2017 року, тобто по день її смерті. З вказаного часу, ОСОБА_2 проживала разом з ним у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Понад 14 років, вони проживали однією сім`єю, любили та дбали одне про одного, вели спільне домогосподарство та побут. Разом із цивільною дружиною вони відкладали заощадження на банківські рахунки зі своїх пенсій, при цьому він отримував значно більшу пенсію, ніж його дружина. Вони мали спільні витрати на усе необхідне для життя та організації їхнього побуту, а також розміщували грошові вклади в банку спочатку на його ім`я, потім на ім`я померлої. Користувались вкладами обидва шляхом надання довіреностей один одному на здійснення видаткових операцій. Після поховання ОСОБА_2 , він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець 4 (четвертої) черги за законом, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 була задоволена його заява та встановлено факт, що має юридичне значення - проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю з 2003 року по день смерті ОСОБА_2 . 05.11.2017. За апеляційною скаргою Одеської міської ради, рішення було скасовано з підстав наявності спору про право. Вказаною постановою йому роз`яснено право на звернення до суду на загальних підставах в порядку позовного провадження.
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28.08.2023 позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (а.с. 19).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 30 - 31).
03.01.2024 на адресу суду від представника відповідача Одеської міської ради - Сірака В.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що Одеська міська рада заперечує проти задоволення позовної заяви, вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В матеріалах доданих до позовної заяви відсутні належні докази сумісного проживання позивача зі спадкодавцем. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Так, обов`язковою умовою для встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Докази, додані ОСОБА_1 до позовної заяви, не підтверджують факт спільного проживання з померлою ОСОБА_2 , наявності взаємних прав та обов`язків, а також реальності сімейних відносин між спадкодавцем та позивачем. Також зазначив, що вимога позивача про визнання права на спадщину є передчасною. При розгляді даної категорії справ, суд не повинен вирішувати питання про визнання за позивачем права власності на спадщину. Спадкоємець після набрання рішенням про встановлення факту проживання однією сім`єю має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК України, та набути право на спадщину відповідно до статей 1296 - 1298 ЦК України (а.с. 37 - 42).
23.01.2024 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зокрема зазначив, що окрім доказів наданих до позовної заяви на підтвердження факту сумісного проживання з ОСОБА_2 також надає докази спільних витрат на придбання побутової техніки. Покупцем у договорах виступала ОСОБА_2 , адреса доставки: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що у нього з ОСОБА_2 був спільний бюджет, спільна участь у придбанні майна для спільного користування, спільні витрати на ремонт будинку (а.с.57 - 60).
Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано від Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином засвідчену копію спадкової справи № 280/2018, що відкрита до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с.84).
Ухвалою суду від 28 травня 2024 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 148).
У судовому засіданні 02.07.2024 позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Степська Л.М. позов підтримали та просили його задовольнити. В подальшому у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Степської Л.М. на адресу суду надійшла заява, в якій просила розглянути позов за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 25 листопада 2024 року.
Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , яке видано 06.11.2017 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7).
05.04.2018 ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного нотаріуса Малиновського району м.Одеси, відповідно до якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його цивільна дружина ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді вкладу у банку «Південний», який є їх спільної власністю. Просить видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 95).
Листом Сьомої одеської державної нотаріальної контори № 1657/02-14 від 19.04.2018 ОСОБА_1 повідомлено, що нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 280/2018 до майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів; копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Також зазначено, що він має право звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 було задоволено заяву ОСОБА_1 та встановлено факт, що має юридичне значення - проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю з 2003 року по день смерті ОСОБА_2 . 05.11.2017.

13.07.2019 ОСОБА_1 звернувся з заявою до Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеса по видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 116).

13.07.2019 державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори м.Одеса Михальовою Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-449, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_1 . Спадщина на яке видано свідоцтво, складається з грошових вкладів, що знаходяться у Публічному акціонерному товаристві Акціонерний банк «Південний» (а.с. 124зв).

В подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 31.03.2021 у справі 523/5927/18 скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Малиновська Державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишено без розгляду, оскільки наявний спір про право.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть бути також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловив свою думку Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки.

Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кіган проти Ірландії» №16969/90 від 26.05.1994 року «…поняття «сім`я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de factо «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом…».

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

У рішенні по справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 року №6/1985/92/139 Європейський суд з прав людини зазначив, що особи, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя.

Надані докази в сукупності дозволяють суду дійти висновку про наявність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, так як між ними на той час склалися усталені відносини, притаманні подружжю - тривалий факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільний відпочинок, піклування один про одного, придбання майна для спільного користування, участі у витратах щодо його утримання, тощо.

Наведене підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: довіреністю б/н від 02.06.2016 виданою ОСОБА_2 , відповідно до якої довіряє здійснювати видаткові операції за поточним рахунком та отримувати інформацію щодо стану рахунку в Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» № 0198 громадянину ОСОБА_1 . Термін дії довіреності з 02.06.2016 по 02.06.2019 (включно) (а.с. 69); карткою із зразками підписів власник рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 дає дозвіл на прийняття зразка підпису ОСОБА_1 ; договором № 4715078 купівлі-продажу системи очистки води, укладеного ОСОБА_2 та ДП «Цептер Интернациональ Украина», відповідно до якого зазначено домашню адресу та адресу доставки: АДРЕСА_1 (а.с.63), квитанцією від 17.02.2010 про сплату ОСОБА_2 коштів за вказаним договором; розхідною накладною за договором № 4715078, а також показаннями свідків.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що з ОСОБА_1 знайомий з 1961 року, а з 2003 року познайомився з ОСОБА_2 , яка проживала разом з ним по АДРЕСА_1 . Пояснив, що він живе у сусідньому будинку, з дружиною ходив у гості до позивача та його цивільної дружини ОСОБА_2 , а вони у свою чергу приходили до них. Позивач з дружиною спільно працювали на земельній ділянці біля їхнього будинку, разом купували продукти.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали з 2003 року по АДРЕСА_1 , спільно вели господарство, робили ремонт, придбавали побутову техніку, мали спільний бюджет, разом їздили в санаторій. Зазначила, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були дуже теплі відносини, коли ОСОБА_2 захворіла ОСОБА_1 за нею доглядав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що являється сусідкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , мають суміжні городи. Сім`ї товаришували, ходили один до одного в гості, спільно святкували дні народження. За спільні кошти ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 придбавали побутову техніку, розсаду для городу, дерева, купували курчат. До 2010 року разом їздили в санаторій. Вона завжди бачила як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом працювали на городі. Коли ОСОБА_2 хворіла, догляд за нею здійснював ОСОБА_1 . Вказала, що була дуже здивована коли дізналася що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не були одружені.

Оцінюючи повідомлені свідками обставини, з урахуванням підстав, які потребують доведення в межах даного спору, суд приходить до висновку, що допитані в судовому засіданні свідки були в повній мірі обізнані, зокрема, про час і місце спільного проживання ОСОБА_2 та з ОСОБА_1 , про їх побут, стан його здоров`я і участь у веденні господарства позивача за його життя з ОСОБА_2 .Вони засвідчили суду про відомі їм обставини, які потребували доказуванню щодо спільного проживання позивача з ОСОБА_2 саме як членами однієї сім`ї, а також ведення ними спільного господарства та організації спільного побуту, придбання побутових речей, наявність взаємних прав та обов`язків, що є характеризуючими ознаками сім`ї.

До матеріалів справи позивачем також долучено ряд фотосвітлин на підтвердження факту його спільного проживання позивача з ОСОБА_2 однією сім`єю.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач дійсно проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина, вони були пов`язані спільним побутом, а також мали взаємні права та обов`язки.

До відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (далі КпШС України), яким не передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підстави для визнання набутого майна спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до п. 1 розділу VІІ Прикінцевих положень Сімейного кодексу цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються лише в частині тих прав та обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Відтак, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу передбачено Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, вимога позивача про встановлення факту проживання його з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2003 року по 01.01.2004 рік задоволенню не підлягає.

За наведених обставин, суд вважає за можливе встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, вирішуючи позовні вимоги про визнання за позивачем, як спадкоємцем, право власності на спадкове майно - банківського вкладу, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

За змістом ст. ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту.

Під способом захисту цивільного права чи інтересу розуміють визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (аналогічний висновок, викладений у п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, у п. 67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.07.2021 у справі № 903/1030/19). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (подібний висновок, викладений п. 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц).

В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи із вищенаведеного, оскільки в даному випадку, при наявності підтвердженого факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю з 01.01.2014 до часу відкриття спадщини, виданого 13.07.2019 державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1610,40 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 805,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ІНФОРМАЦІЯ_5 по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської міської ради () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 805,20 (вісімсот п`ять грн 20 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 25 листопада 2024 року.

Суддя Юлія КОВТУН