Справа № 203/4006/24
Провадження № 4-с/0203/12/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника скаржника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОКСИМА», Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_2 , в якій остання посилалась на те, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.09.2011 року у цивільній справі №2-2250/2011 було задоволено позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 866289 грон. 46 коп. та судових витрат в сумі 1820 грн., а всього 868009 грн. 46 коп. 12.09.2011 року вказане рішення набрало законної сили. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.05.2021 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Марфін Банк» на ТОВ «ФК «ПРОКСИМА». Про заміну стягувача та вказану ухвалу суду ОСОБА_2 відомо не було. 02.08.2024 року з відповіді на адвокатський запит ОСОБА_2 стало відомо, що Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ (на теперішній час - Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) 05.03.2015 року було відкрито виконавче провадження №46833267 з примусового виконання виконавчого листа №2-2250/11 від 12.10.2011 року, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості в сумі 868009 грн. 46 коп. Виконавче провадження було завершено на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в попередній редакції. Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження №46833267 від 05.03.2015 року була винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяв на момент її винесення, оскільки виконавчий лист було пред`явлено з пропуском річного строку, встановленого ст.22 вказаного Закону. В зв`язку з цим, скаржник просила визнати протиправними дії державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ по відкриттю виконавчого провадження №46833267 та скасувати постанову про відкриття вказаного провадження від 05.03.2015 року.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.08.2024 року скаргу було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримав скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Представник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та представник стягувача в призначені судові засідання не з`явились, про причини своєї неявки не повідомили.

Заслухавши представників скаржника та дослідивши матеріали справи за скаргою, а також матеріали цивільної справи №23-2250/11, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.09.2011 року у цивільній справі №2-2250/2011, яке набрало законної сили, було задоволено позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 866289 грон. 46 коп. та судових витрат в сумі 1820 грн., а всього 868009 грн. 46 коп.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18.05.2021 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Марфін Банк» на ТОВ «ФК «ПРОКСИМА».

На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчі листи.

Згідно відповіді Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.08.2024 року на адвокатський запит представника ОСОБА_2 адвоката Гладкова Ю.В. вбачається, що виданий на підставі рішення суду від 01.09.2011 року виконавчий лист в частині стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_2 неодноразово пред`являвся стягувачем до примусового виконання до Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ та його правонаступника - Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Так, у відповіді зазначено, що згідно даних АСВП:

-в період з 03.11.2011 року по 14.08.2013 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №29957733, яке було завершено на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції.

-в період з 05.03.2015 року по 26.03.2015 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №46833267, яке було завершено на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції.

-в період з 02.02.2016 року по 22.09.2017 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №50065640, яке було завершено на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції.

-в період з 04.10.2016 року по 27.03.2017 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №52480601, яке було завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

-в період з 03.04.2018 року по 31.10.2018 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №56086105, яке було завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

-в період з 07.10.2021 року по 28.09.2022 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №67068708, яке було завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Також у відповіді вказано, що зазначені виконавчі провадження, крім виконавчого провадження №67068708, знищені за закінченням терміну зберігання.

Звертаючись зі скаргою про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №46833267 від 05.03.2015 року, ОСОБА_2 посилалась на те, що попереднє виконавче провадження №29957733 було завершено 14.08.2013 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції. Таким чином, відкриття 05.03.2015 року виконавчого провадження №46833267 свідчить про те, що повторно виконавчий лист було пред`явлено стягувачем з пропуском річного строку, встановленого ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» в діючій на той час редакції.

Також скаржник просила поновити строк на оскарження.

В частині поновлення строку на подачу скарги, суд враховує, що матеріали цивільної справи №2-2250/2011 не містять даних, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_2 про видачу судом виконавчих листів та відкриття виконавчих проваджень, у т.ч. і виконавчого провадження №46833267.

Згідно відповіді Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.08.2024 року на адвокатський запит представника ОСОБА_2 вбачається, що виконавчі провадження, крім виконавчого провадження №67068708, знищені за закінченням терміну зберігання, що також позбавляє можливості перевірити обізнаність ОСОБА_2 про відкриття вказаних виконавчих проваджень.

За вказаних обставин, враховуючи не спростовані доводи скарги про необізнаність ОСОБА_2 про наявність виконавчих проваджень, не отримання нею копій відповідних постанов, а також, що про вказані обставини вона дізналась лише 02.08.2024 року після отримання відповіді Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на адвокатський запит, суд приходить до висновку, що скарга подана останньою 09.08.2024 року з дотриманням передбаченого ст.449 ЦПК України строку та підстави для вирішення питання про його поновлення відсутні.

Перевіряючи доводи по суті скарги, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України №606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла момент набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №2-2250/2011 та видачі виконавчого листа, було встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом 1 ч.2 ст.22 Закону України №606-XIV було встановлено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Згідно ст.23 Закону України №606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання

перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Частинами 1 та 2 ст.24 Закону України №606-XIV було встановлено, що державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1,2,6 ст.25 Закону України №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.26 Закону України №606-XIV державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання.

Пунктами 2 та 5 ч.1 ст.47 Закону України №606-XIV було встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо :

-у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

-у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної

особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Згідно відповіді Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 02.08.2024 року на адвокатський запит представника ОСОБА_2 адвоката Гладкова Ю.В. вбачається, що за виданим на підставі рішення суду від 01.09.2011 року виконавчим листом вперше 03.11.20211 року було відкрито виконавче провадження №29957733, яке було завершено 14.08.2013 року на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції.

Після повторного пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання 05.03.2015 року було відкрито виконавче провадження №46833267, яке було завершено 26.03.2015 року на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції.

Враховуючи повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні №.08.2013 року та повторне відкриття 05.03.2015 року виконавчого провадження №46833267, а також встановлений ст.25 Закону України №606-XIV строк для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документу, вбачається, що виконавчий лист повторно було пред`явлено стягувачем до виконання з пропуском встановленого п.1 ч.2 ст.22 Закону України №606-XIV.

З матеріалів цивільної справи №2-2250/2011 вбачається, що із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувач до суду не звертався.

За вказаних обставин, державний виконавець відповідно до наведених вище положень Закону України №606-XIV мав відмовити у прийнятті виконавчого документу до виконання та у відкритті виконавчого провадження.

Поряд з цим, суд також враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження у відповідності до ст.447 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Так, ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені від повідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Тлумачення цих норм дозволяє дійти висновку про те, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Звертаючись до суду зі скаргою про визнання протиправними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №46833267 та скасування постанови про відкриття вказаного провадження від 05.03.2015 року, скаржник належним чином не обгрунтувала та не довела, що внаслідок чого було порушено її права, як боржника у виконавчому провадженні.

Так, судом встановлено, що виконавче провадження №46833267 було завершено ще 26.03.2015 року на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий на той час редакції, тобто без повного або часткового виконання судового рішення.

Після цього виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем повторно для примусового виконання.

В рамках виконавчого провадження №46833267 жодних заходів примусового виконання, які б були діючими по теперішній час та обмежували права та законні інтереси боржника не вживались. Доказів протилежного стороною скаржника не надано.

Визнання протиправними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №46833267 та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження за встановлених фактичних обставин не призведе до захисту прав ОСОБА_2 , як боржника, оскільки не позбавить стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого листа для примусового виконання в подальшому.

В свою чергу скаржник не буде позбавлена можливості у такому випадку оскаржити дії та рішення виконавця в разі відкриття нового виконавчого провадження, або, в разі звернення стягувача до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, заперечувати проти цього під час судового розгляду відповідної заяви.

За вказаних обставин, оскільки скаржником не доведено факту порушення або обмеження її прав, як боржника у виконавчому провадженні №46833267, а також обрано неналежний та неефективний спосіб захисту права, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.22-26,47 Закону України №606-XIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» в діючій редакції, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,211,223,258-260,447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОКСИМА», Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16 вересня 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак