Справа № 452/1042/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2024 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

із участю: секретаря Кафтан О.Ю.,

представника позивача Пенюка А.Є. ,

представника відповідача адвоката Бобер А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, -

В С Т А Н О В И В:

Новокалинівська міська рада Самбірського району Львівської області звернулася до суду із вказаною позовною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що в адміністративних межах міської ради розташована земельна ділянка за межами населеного пункту с. Бабина, урочише «Шашкевича» Самбірського району Львівської області. Даною земельною ділянкою користуються громадяни, власники суміжних земельних ділянок близько 30 років, яким у 1990 роках рішенням Виконавчого комітету Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області було надано в користування земельні ділянки на даній території. Більшості користувачам вищевказаних земельних ділянок було знято відповідні площі землі з належних їх паїв; колишня Бабинська сільська рада у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», надавала погодження на відведення землекористувачам земельних ділянок за межами населеного пункту с. Бабина урочище «Шашкевича», в тому числі учасникам АТО, які проживають на даній території та з дитинства вони та їх батьки користувались тими землями.

Всупереч чинному законодавству на вищевказаній території було зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :18:000:0603 площею 1,353га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Даний факт реєстрації був зафіксований на Публічній кадастровій карті України; розробником документації зазначено ФОП ОСОБА_4 ; жодних погоджень на відведення даного масиву під ОСГ сільська рада не надавала, так як і не давала згоди на вилучення тих земельних ділянок у громадян, які обробляють свої городи близько 30 років, що передбачено п. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України та ст. 50 Закону України «Про землеустрій». Окрім цього сформована земельна ділянка з кадастровим номером :18:000:0603 межує із земельною ділянкою комунальної власності Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області та землями м. Самбора Львівської області, відтак відповідно до ст. 198 Земельного Кодексу України не було погоджено межі формування земельної ділянки.

09 жовтня 2020 року Бабинська сільська рада Самбірського району Львівська області звернулась із листами до Голови Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, начальника головного управління Держгеокадастру Львівській області та начальника відділу у Самбірському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про надання інформації, - на якій підставі розроблявся проект відведення земельної ділянки та недопущення надання земельної ділянки з кадастровим номером :18:000:0603 у власність до з`ясування всіх обставин. Незважаючи на їхнє звернення 20 жовтня 2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було видано Наказ №13-10801/16-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким було затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки та надання у власність. Відповідно 27.10.2020р. в Державному реєстрі прав Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради було зареєстровано право на земельну ділянку за №38927034; просить визнати протиправним та скасувати вказаний Наказ Головного управління Держгеокадастру від 20.10.2020р. «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення».

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Баїк Ю. подала до суду відзив, в якому проти позову заперечила, зокрема зазначила, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав: що Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області в межах повноважень прийнято рішення щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на підставі та у спосіб визначений зокрема, Земельним кодексом України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; ОСОБА_2 звернувся до Відповідача з клопотанням (реєстр, номер в Головному управлінні Держгеокадастру у Львівській області від 07.09.2020р. №С-9859/0/36-20-СГ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області; при цьому до клопотання було долучено: графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копію паспорта, копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера та посвідчення УБД НОМЕР_1 ; даних про невідповідність місця розташування пропонованих до відведення земельних ділянок вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку не встановлено, тому у Відповідача, як органу уповноваженого на розгляд питань та прийняття відповідного рішення щодо розпорядження землями державної власності, були відсутні передбачені законом підстави для відмови у наданні дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення землі.

Щодо розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» №60-р від 31.01.2018р. зазначила, що за юридичною позицією Конституційного Суду України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності при виданні постанов і розпоряджень повинен виходити із закріплених за ним виключно Конституцією та законами України повноважень, які не можуть встановлюватися іншими правовими актами (указами Президента України, постановами Верховної Ради України, власними актами) (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 листопада 2008 року №25-рп/2008); законодавцем з прийняттям розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018р. жодних змін у статтю 118 Земельного кодексу України, яка закріплює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, внесено не було; Розпорядження №60-р не є тим нормативно-правовим актом, що регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність та не прийняте відповідно до певного закону чи на виконання такого закону, яким регулюються вимоги щодо обмеження розташування земельних ділянок; відтак, положення Кодексу забороняє вимагати додаткові матеріали та документи, а також інші погодження, ніж встановлені відповідними статтями Кодексу. Тому представник відповідача просила у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бобер А. подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти такого, з підстав викладених у зверненні до суду; аналогічно посилався на те, що ГУ Держгеокадастру у Львівській області є спеціально уповноваженим органом на розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення та відповідно наділений повноваженнями на прийняття самостійного рішення з питань, віднесених до його компетенції; згідно висновку експерта документація із землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутності та просив у позові відмовити з тих підстав, що під час придбання ним спірної земельної ділянки в порядку встановленому законом, було представлено документацію із землеустрою, яка згідно Висновку експертизи відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативним актам та погоджується; просив у позові відмовити.

У судовому засіданні представник позивача Пенюк А.Є. підтримав вимоги позовної заяви, просив такі задовольнити з підстав викладених у зверненні до суду; посилався розпорядження Кабінету Міністрів України №60-р від 31.01.2018р. «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», де в абзаці 4 вказано: «Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити: здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»); при цьому зазначив, що іншим громадянам, які хотіли отримати у власність земельну ділянку Держгеокадастр відмовляв з таких підстав.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бобер А.М. у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що його довірителю спірна земельна ділянка була передана у власність у відповідності до вимог чинного на той час Земельного законодавства та законних підстав для скасування наказу Держгеокадастру про затвердження документації із землеустрою не існує; просив у позові відмовити та посилався на твердження, викладені у відзиві на позов.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до суду не прибув, у письмовому зверненні просив розглядати справу без його участі та взяти до уваги його позицію, викладену в письмовому відзиві.

Дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків:

За визначенням ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно клопотання ОСОБА_2 від 04 вересня 2020 року, яке зареєстроване 07.09.2020р., він звертався до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області для надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства за рахунок категорії земель згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу землі сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 08 вересня 2020 року №963-УБД ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Бабинської сільської ради Самбірського району, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20.10.2020року №13-10801/16-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 1,3530 га, в тому числі рілля площею 1,3530 га (кадастровий №:18:000:0603 із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 09.11.2020р. приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Швець Л.С. за реєстровим №1550 земельна ділянка площею 1,353га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :18:000:0603 була відчужена ОСОБА_3 .

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

За змістом ст. 3 ЗК України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями ч. 3 ст. 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ЗК України громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності; частина 2 ст. 83 ЗК України передбачений виключний перелік земель, що належать до комунальної власності, а саме: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Як вбачається із проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :18:000:0603 така знаходяться за межами населеного пункту (Львівська область Самбірський район територія Бабинської сільської ради).

Відтак на момент винесення ГУ Держгеокадастром у Львівській області наказів про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки і на момент затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, така належала до земель державної власності, оскільки знаходиться за межами населеного пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом; до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, серед іншого, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно п. 1 Положення «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пункт 31) вищезгаданого Положення надає право розпоряджатися землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи; відповідно саме Держгеокадастр, станом на момент розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у приватну власність; його затвердження, погодження та реєстрацію права власності на ділянку, був уповноваженим державним органом до компетенції якого належало право розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, зокрема і земельної ділянки з кадастровим номером :18:000:0603.

За змістом ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 4 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Як встановлено ч. 6 ст. 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Тобто єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект не погоджено в порядку встановленому ст. 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Держаному земельному кадастрі.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права неодноразово викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 24.01.2020р. у справі №316/979/18, від 27.01.2021р. у справі №560/1334/19, від 01.02.2021р. у справі №560/1282/19, від 16.09.2021р. у справі №260/18/19, від 10.06.2021р. у справі №240/4964/18, від 07.04.2021р. у справі №540/2813/19, від 10.03.2021р. у справі №240/82/19, від 04.03.2021р. у справі №П/811/968/18, від 15.06.2021р. у справі №818/1905/17 та від 29.11.2021р. у справі №480/1910/19, і, Суд не вбачає підстав для відступу від нього.

Позивач у підтвердження своєї позиції посилається на те, що на період видачі відповідачем наказу від 20.10.2020р. №13-10801/16-20-СГ, було чинне Розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018р. №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» (Втрата чинності від 17.11.2020, підстава - 1113-2020-п).

У абзаці 4 зазначеного розпорядження вказано: «Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018р. забезпечити: здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Підзаконні нормативно-правові акти - нормативно-правові акти уповноважених органів держави (їх посадових осіб) та інших суб`єктів, що приймають відповідно до законів і розвивають чи деталізують їх положення.

Судом установлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :18:000:0603 у власність відповідачу ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства з усією документацією були виготовлені з дозволу ГУ Держгеокадастру у Львівській області, про що свідчать видані даним органом відповідні накази №963-УБД від 08.09.2020р. та №13-10801/16-20-СГ від 20.10.2020р).

Також судом встановлено, що експертом державної експертизи у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» надано висновок №19848/82-20 від 29.09.2020р. про розгляд документації із землеустрою, відповідно до якого проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) за адресою: Львівська область Самбірський район Бабинська сільська рада (за межами населеного пункту) відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативним актам; зауваження та пропозиції до документації відсутні; підсумкова оцінка: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, - погоджується.

Згідно статті 32 ЗУ «Про державну експертизу землевпорядної документації» державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості); при проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються: - питання дотримання вимог законодавства та встановлених норм і правил при прийнятті проектних рішень; - відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства; - еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.

Результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки. Якщо об`єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Позитивні висновки державної експертизи щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Прийняті рішення відповідними органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування на підставі висновків державної експертизи, що скасовані або визнані недійсними, можуть бути в установленому законом порядку оскаржені до суду.

Аналізуючи позитивний висновок експерта суд доходить висновку про законність прийнятого ГУ Держгеокадастру у Львівській області наказу від 20.10.2020 року №13-10801/16-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», оскільки експертом при проведенні експертизи було досліджено відповідність документації із землеустрою нормам законодавства, зокрема і підзаконних нормативних актів, позитивно оцінено допустимість та можливість прийняття рішення. А оскільки експертом погоджено проект землеустрою, то об`єкт експертизи - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими нормами і правилами, погодження експерта не обумовлено умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, висновок державної експертизи не скасовано та є чинним.

При цьому суд відхиляє твердження позивача, що Бабинська сільська рада Самбірського району Львівської області не давала згоди на вилучення тих земельних ділянок громадян, які обробляють свої городи близько 30 років, що передбачено п. 6 ст. 118 Земельного Кодексу України та ст. 50 Закону України «Про землеустрій», оскільки доказів користування громадянами саме цією спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :18:000:0603 чи її частиною, ним суду не надано.

Так само суд не бере до уваги позицію представника позивача, що Головне управління Держгеокадастру у Львівській області при видачі наказів про затвердження документації і землеустрою та передачу земельних ділянок у власність по-різному керується нормами Земельного законодавства, оскільки іншим громадянам було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки через відсутність погодження Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області; суд зазначає, що у даній справі не є предметом розгляду порушення порядку безоплатної приватизації земельних ділянок іншими особами, така відмова може бути оскаржена в порядку адміністративного судочинства, даний спір носить приватно-правовий характер, оскільки вирішується питання про законність прийнятого Наказу Держгеокадастру про передачу у власність земельної ділянки конкретно ОСОБА_2 , котрий зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку та розпорядився нею, шляхом відчуження третій особі ОСОБА_3 .

Ураховуючи вищевикладене суд уважає, що позивачем не доведено обставини, на які покликався він як на підставу своїх вимог в частині визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівський області від 20.10.2020року №13-10801/16-20-СГ, а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У позові Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - про визнання протиправним та скасування Наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20 жовтня 2020 року №13-10801/16-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення 24 квітня 2024 року повного судового рішення.

Суддя