Провадження № 6/202/480/2024
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року по цивільній справі № 202/30753/13-ц, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в якій останній просить: замінити сторону стягувача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах, виданих Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 202/30753/13-ц, боржниками у яких зазначені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 )..

В обґрунтування вимог заяви, заявник посилається на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.12.2013 року по справі 202/30753/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 804349/ФЛ від 03.04.2008 року в сумі 643059,82 гривень.

Між ПАТ КБ «Надра» та та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір №GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17.07.2020 року, відповідно до якого ПАТ КБ «Надра» відступило, а ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі й за Кредитним договором № 804349/ФЛ від 03.04.2008 року.

Заявник та сторони по справі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. У прохальній частині заяви директор ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначив, що просить розгляд заяви здійснювати без участі представника заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що заява про заміну сторони у виконавчому провадженні підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року ухваленим по цивільній справі № 202/30753/13-ц, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» та стягнуто з тягнути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 804349/ФЛ від 03.04.2008 року у розмірі 639618,82 гривень, що складається з: заборгованість за сумою кредиту 274979,85 грн.; заборгованість за процентами 259829,33 грн., пеня 41524,94 грн.; штрафи за невиконання зобов`язань за кредитним договором 27734,87 грн., інфляційні 35549,83 грн., судовий збір у розмірі 3441,00 грн., а всього 643059,82 грн.

На виконання заочного рішення суду від 04.12.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 11.03.2014 року судом були видані два виконавчі листи (щодо кожного боржника).

17 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» був укладений договір № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований у реєстрі за № 509.

Відповідно до умов цього договору Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги за кредитним договором № 804349/ФЛ від 03.04.2008, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , а також договором поруки, укладеним між ПАТ КБ «Надра» й ОСОБА_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року, яка набрала чинності, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони стягувача, поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу видчу дублікатів виконавчих документів х примусового виконання заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року по справі № 202/30753/13-ц.

Відповідно до змісту даної ухвали, відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у частині видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання, суд виходив з того, що заявник без поважних причин пропустив строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання і підстави для поновлення такого строку відсутні.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 31 травня 2024 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повторно відмовлено у задоволенні про заміну стягувача у виконавчих листах по справі № 202/30753/13-ц.

В мотивувальній частині даної ухвали вказано, що звернувшись із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не надало доказів дотримання встановлених законом строків пред`явлення таких виконавчих листів до виконання. При цьому, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» хоча і є правонаступником стягувача у матеріальних правовідносинах, однак законні підстави для заміни стягувача у виконавчих листах на теперішній час відсутні. Заміна стягувача у виконавчих листах, строк пред`явлення яких до виконання сплив й у поновленні якого судом відмовлено, виключає можливість відкриття виконавчого провадження. Заянвик позбавлений дійсної процесуальної мети такого правонаступництва, а заміна стягувача не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першоюстатті 2 ЦПК України.

Вирішуючи питання про заміну сторони стягувача, його правонаступником, суд зазначає наступне.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи -правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Наслідком закінчення виконавчого провадження є те, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених Законом про виконавче провадження (абзац другий частини першої статті 40 цього Закону). Цим Законом передбачена можливість відновлення виконавчого провадження. Так, згідно із частиною першою статті 41 Закону про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого

дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Водночас після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як у межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Така правова позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 жовтня 2023 року по справі 2218/13508/12-ц, провадження № 61-4990св22.

Під час постановлення ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 лютого 2021 року по справі № 202/30753/13-ц (провадження № 6/202/55/2021) встановлено, що протягом семи років після ухвалення заочного рішення, стягувач не реалізовував свої процесуальні права, спрямовані на виконання рішення суду в межах виконавчого провадження, та строк пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив.

Заявником, до даної заяви про заміну сторони стягувача, не надано жодного доказу дотримання строків звернення виконавчих документів до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження.

Враховуючи пропущення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків.

Водночас, в заяві про заміну стягувача у виконавчих листах, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не порушується питання поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, а тому суд, у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, позбавлений можливості вирішувати дане питання.

За таких обставин, оскільки без потенційної можливості отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання, відсутня дійсна процесуальна мета правонаступництва, то підстав для заміни сторони ПАТ КБ «Надра» на її правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», немає.

Суд повторно звертає увагу заявника, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Дотримуючи загальної вимоги про справедливість судового розгляду, судом надано оцінку усім ключовим доводам заяви. При цьому, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на висновок суду про відсутність підстав для заміни сторони її правонаступником.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року по цивільній справі № 202/30753/13-ц, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 13, 260-261, 263, 353, 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року по цивільній справі № 202/30753/13-ц, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду в 15-ти денний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський