РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/2/24

Провадження №2/568/85/24

30 квітня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувш в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія"

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди завданої працівником третім особам

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Західна агровиробнича компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначило, що ОСОБА_1 з 16.02.2018 р. прийнятий на роботу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на посаду інженера. Згідно наказу № 34 від 16.08.2018 р. для виконання трудових обов`язків відповідачу передано у використання службовий автомобіль ВАЗ 21214, н.з. НОМЕР_1 . 02.01.2019 р. з ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

01.06.2019 р. під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , який керував ввіреним йому автомобілем ВАЗ 21214 н.з. НОМЕР_1 , допустив порушення правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригода, внаслідок якої автомобілю Audi А6, н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , спричинені механічні пошкодження.

Відповідно звіту №432Е від 10.06.2021 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi А6 н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 становить 516840,48 грн.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2020 р. провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку, протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

23.03.2021 р. між власником автомобіля Audi ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 укладено договір про відступлення права вимоги до боржника щодо відшкодування збитків завданих у зв`язку з пошкодженням автомобіля Audi, внаслідок ДТП, яка сталася 01.06.2019 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.04.2023 р. у справі №910/7234/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 р., з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ФОП ОСОБА_4 стягнуто 100000 грн. страхового відшкодування та з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь ФОП ОСОБА_4 стягнуто 426840 грн. страхового відшкодування. При розгляді вказаної справи судом встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, що сталась 01.06.2019 р.

12.12.2023 р. на виконання вказаного рішення, позивачем сплачено на користь ФОП ОСОБА_4 426840 грн. страхового відшкодування, що підтверджується платіжною інструкцією №13044 від 12.12.2023 р.

Враховуючи те, що відповідач перебував у трудових відносинах з підприємством, на підставі укладеного договору ніс повну матеріальну відповідальність, визнаний винним у вчиненні ДТП, то в порядку зворотної вимоги ТОВ «Західна агровиробнича компанія» просило стягнути з ОСОБА_1 426840 грн. матеріальної шкоди, завданої третім особам.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково. Вважає, що він повинен нести матеріальну відповідальність перед підприємством лише в розмірі свого середнього місячного заробітку на момент заподіяння шкоди, відповідно до ст.132 КЗпП. Просив стягнути з позивача на його користь 10000 грн. витрат на правничу допомогу.

Зазначив, що посада інженера, яку він обіймав за трудовим договором, не належить до категорії працівників, з яким на підставі статті 135-1 КЗпП України можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність за збереження цінностей, зокрема, транспортного засобу. Вважає, що укладений 02.01.2019 р. між сторонами договір про повну матеріальну відповідальність не може бути підставою для стягнення з нього суми відшкодування шкоди, завданої третім особам під час виконання трудових обов`язків. На підставі ст.132 КЗпП України він може нести матеріальну відповідальність лише в розмірі середнього місячного заробітку на момент заподіяння шкоди .

Ухвалою від 03.01.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 30.01.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалами від 27.02.2024 р., 09.04.2024 р. відкладено розгляд справи.

В судовому засіданні від 26.03.2024 р. оголошено перерву.

В судове засідання сторони не з`явилися, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс повідомлення про виклик до суду.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 16.02.2018р. ОСОБА_1 прийнятий на роботу до ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на посаду інженера, що підтверджується наказом №23-к від 15.02.2018 р. про прийняття на роботу (а.с. 10).

Згідно наказу від 16.08.2018 р. для виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 передано у використання службовий автомобіль «ВАЗ 21214», н.з. НОМЕР_1 (а.с. 19).

02.01.2019 р. між позивачем ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, на підставі якого відповідач взяв на себе відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому роботодавцем та отриманих робітником в процесі здійснення обов`язків, передбачених трудовим договором, товарно-матеріальні цінності, гроші, обладнання, інструменти, матеріали, які передаються за актом прийому-передачі.

01.06.2019 р. на автодорозі Київ-Чоп в с. Привільне сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "ВАЗ 21214", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Audi А6", державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Власником автомобіля "ВАЗ 21214", державний номерний знак НОМЕР_1 є позивач - ТОВ "Західна агровиробнича компанія", власником автомобіля "Audi А6", державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .

Постановою слідчого відділення Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області від 18.07.2019 кримінальне провадження №40000476 від 01.06.2019 року по факту дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 01.06.2019 року в с. Привільне Дубенського району Рівненської області закрито, в зв`язку з відсутністю в діях водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_1 та водія автомобіля Ауді А-6 ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення (а.с. 45-48).

Слідчим відділення Дубенського в ВП ГУНП в Рівненській області в постанові від 18.07.2019 р. про закриття кримінального провадження на підставі протоколу огляду місця події, схеми ДТП, пояснень учасників ДТП міститься висновок, що водій автомобіля "ВАЗ Нива" ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР, а саме: при перестроюванні з крайньої правої полоси руху (полосі розгону) в ліву полосу руху не переконався належним чином, що це буде безпечно, та здійснивши маневр створив небезпеку для автомобіля марки "Ауді А6". В діях водія автомобіля "ВАЗ Нива", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 10.08.2019 року серії ОБ № 113457 ОСОБА_1 01.06.2019 р. на автодорозі Київ-Чоп в с. Привільне Дубенського району Рівненської області керуючи автомобілем ВАЗ212140 д.н. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку перед початком руху, не переконався в безпечності маневру розворот, змінив напрям руху з правої крайньої полоси розгону, перестроївшись в ліву полосу руху, зіткнувся з автомобілем Ауді А-6, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив п. 10.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 44).

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 12.10.2020 року у справі № 568/1267/19 провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення (а.с. 42-43).

Вказана постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення через закінчення строку накладання адміністративного стягнення містить інформацію щодо вчинення винних дій водієм ОСОБА_1 , що відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постановах: від 21.07.2022 № 752/13375/19; від 26.10.2022 № 645/6088/18; від 26.01.2022 № 465/674/19.

Висновком № 50/21 автотехнічного та транспортно-трасологічного дослідження від 12.03.2021 року, складеного за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.06.2019 року встановлено, що в дорожній ситуації в причинному зв`язку з виникненням ДТП перебувають дії водія автомобіля "ВАЗ 21214" ОСОБА_1 , які не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (а.с. 49-65).

З ремонтної калькуляції № YK_2019 від 01.06.2019р. вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля "Audi А6", державний номерний знак НОМЕР_2 становить 601 402,55 грн. (а.с. 131-134).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Audi А6", державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження в ДТП, відповідно до звіту № 432Е від 10.06.2021 року ПП "Експрес-Сервіс-Альфа" складає 516 840,48 грн. (а.с. 125-131).

08.04.2020 р. трудовий договір з відповідачем припинено на підставі ч.1 ст 36 КЗпП України за згодою сторін, наказ №78-к від 08.04.2020 р.

23.03.2021р. між власником автомобіля AUDI ОСОБА_3 (первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 23/03/2021 (а.с. 122-124). Загальний розмір заборгованості боржника, право вимоги до якої відступається згідно договору становить 526 840,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.04.2023 р. у справі № 910/7234/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суд від 07.09.2023 р., стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_4 100000 грн. страхового відшкодування (в межах ліміту відповідальності). Стягнуто з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь ОСОБА_4 426840 грн. страхового відшкодування (а.с. 29-43).

Під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що винуватцем ДТП був ОСОБА_1 водій автомобіля ВАЗ 21214, д.н.з. НОМЕР_1 .

На виконання вказаного рішення, позивачем сплачено на користь ФОП ОСОБА_4 426840 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №13044 від 12.12.2023 р. (а.с. 97).

Частиною першою ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 25.11.2022 № 646/3413/19; від 28.10.2022 № 601/278/21; від 18.10.2022 № 592/9529/21; від 10.08.2022 № 635/6868/16-ц; від 05.07.2022 № 511/323/19; від 02.06.2022 № 395/223/21; від 26.01.2022 № 206/1234/19.

Судом встановлено, що на час скоєння ДТП (01.06.2019 р.) відповідач ОСОБА_1 перебував з позивачем у трудових відносинах та вчинив ДТП під час виконання професійних обов`язків.

Згідно платіжної інструкції №13044 від 12.12.2023 р. позивач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на виконання Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.04.2023 р. у справі № 910/7234/21 сплатило на користь ФОП ОСОБА_4 426840 грн. - різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Згідно з положеннями ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Відповідно до положень ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до положень ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Так, ст. 134 КЗпП визначені випадки, коли відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли , зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд враховує, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Згідно з Переліком посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, затвердженого постановою Державного комітету Союзу Радянських Соціалістичних Республік по праці та соціальних питанням та ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24 (який був чинний станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Перелік №447/24), посада інженера не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір.

Тобто, враховуючи вищезазначене, інженер ТОВ "Західна агровиробнича компанія" Кульбацький В.В. не належить до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність, а отже не може нести матеріальну відповідальність у повному розмірі за завдання шкоди за вказаним договором.

Постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 686/12599/17 (провадження № 61-46213св18) містить висновок, що сам по собі факт укладання з працівником договору про повну матеріальну відповідальність не є підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди за пунктом 1 частини першої статті 134 КЗпП.

Дослідивши посадову інструкцію інженера ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що з відповідачем, який прийнятий на посаду інженера, не міг укладатися договір про повну матеріальну відповідальність. Сам по собі факт передачі ОСОБА_1 транспортного засобу для використання в професійній діяльності, також не є достатньою підставою для покладення на нього повної матеріальної відповідальності за шкоду, завдану підприємству.

Інших обставин, які б з врахуванням положень ст. 134, 135-1 КЗпП України, давали суду підстави для висновку про можливість покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності за завдану підприємству шкоду, при розгляді справи не встановлено.

Оскільки, на відповідача не поширюються положення законодавства щодо повної матеріальної відповідальності за завдану підприємству шкоду, а відтак, згідно зі ст. 132 КЗпП України його матеріальна відповідальність обмежується середнім місячним заробітком.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлено, що між стягувачем страхового відшкодування, страховою компанією та ТОВ "Західна агровиробнича компанія" існував спір щодо прав ФОП ОСОБА_4 на отримання страхового відшкодування, обсягу відповідальності відповідачів, розміру сум відшкодування (в межах страхового ліміту та поза межами суми страхового ліміту) тощо. Враховуючи, що сума відшкодування визначена рішенням Господарського суду Києва 20.04.2023 р., залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2023р., становить 426840 грн., яку належить стягнути з ТОВ "Західна агровиробнича компанія" та перерахування суми відшкодування на користь стягувача платіжною інструкцією №13044 від 12.12.2023 р. суд приходить до висновку, що дії позивача щодо строків звернення з позовними вимогами до відповідача 27.12.2023 р. перебувають у відповідності до вимог, передбачених трудовим законодавством.

Розмір матеріальної відповідальності в межах середнього місячного заробітку, визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Розділом 2 Постанови передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Позивачем не надано відомостей про те, чи проводилося покриття шкоди працівником ОСОБА_1 згідно з частинами 1 та 2 статті 136 КЗпП України після вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідач також не підтвердив належними та допустимими доказами відшкодування ним шкоди в розмірі його середньомісячного заробітку.

Згідно відомостей Головного управління ДПС у Рівненській області від 10.04.2024 р. з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого ОСОБА_1 доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за другий квартал 2019 р. встановлено, що заробітна плата ОСОБА_1 на ТОВ "Західна агровиробнича компанія" у 2 кварталі 2019 р. становила 51580,54 грн.

Згідно довідки ТОВ "Західна агровиробнича компанія", заробітна плата ОСОБА_1 на посаді інженера товариства за квітень - травень 2019 р. становила 35125,86 грн..

А відтак, середня заробітна плата для визначення розміру середнього заробітку для відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна при виконанні трудових обов`язків становить 17562,93 грн.

Судом встановлено, що між сторонами існували правовідносини, які врегульовані трудовим законодавством. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на укладання між сторонами трудового договору, наявність договору про повну матеріальну відповідальність, факт передачі відповідачу службового автомобіля, обставини вчинення ДТП, факт перерахування суми відшкодування третій особі, яку на підставі ст. 1191 ЦК України в порядку регресної вимоги просив стягнути з відповідача у виплаченому розмірі.

Проте, відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, зокрема, ст. 132 КЗпП України, а не нормами ЦК України, які в даному випадку застосовуватись до працівника не можуть.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17562,93 грн. середнього заробітку за шкоду, завдану третім особам, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.. 141 ЦПУ України, судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої третім особам - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" 17562,93 грн. відшкодування шкоди, завданої третім особам.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" 262,50 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ТОВ "Західна агровиробнича компанія" (місцезнаходження 35601, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Центральна, 1, )

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст рішення виготовлений 30.04.2024 р.

Суддя А.О. Сільман