Справа № 159/4996/24
Провадження № 2-о/159/255/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи Ковельської міської ради Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву мотивував тим, що у лютому 2024 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у свою чергу шляхом спільного проживання прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак через відсутність даних про реєстрацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за однією адресою, заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Заявник ОСОБА_1 зазначає про відсутність інших спадкоємців і відсутність спору про право на спадкове майно.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, клопотав про розгляд справи без його участі.

Від представника Ковельської міської ради заперечень не надійшло.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, що вказані у частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18.

Заявник просить встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті останньої. Для встановлення даного факту законодавством не передбачено іншого позасудового порядку. Від встановлення даного факту відповідно до вимог ст.1268 ЦК України залежить виникнення у заявника права на спадкування майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанові №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Суд встановив, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 23.07.2007), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво серії НОМЕР_2 від 09.02.2024), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво серії НОМЕР_3 від 28.08.2021).

За інформаційними довідками зі спадкового реєстру №78116230, №78116324, №78116273, №78116281 від 23.08.2024 після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадкові справи не заводились, заповіти останніми не посвідчувались.

Після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа №13/2024, заповіт останнім не посвідчувався, із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся лише заявник ОСОБА_1 .

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідними братами, що підтверджено свідоцтвами про їх народження, та про народження їх батьків.

Зазначене дає суду підстави погодитися із твердженнями заявника про відсутність інших спадкоємців та відсутність спору про право.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ( ст.1266 ЦК України)

Отже, заявник, як двоюрідний брат спадкодавця, має право на спадкування нерухомого майна за законом, тому вимога про встановлення заявленого факту має для заявника юридичне значення.

Факт спільного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент смерті останньої підтверджений довідкою від 11.03.2024 виданою РЖКП №1.

За викладених обставин заяву про встановлення факту належить задовольнити.

Керуючись статтями 76-81, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане без його оголошення 18.09.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК