Апеляційне провадження №22-ц/824/1763/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Загарук Н.Н.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя не склалося і фактично з червня 2019 року сторони проживають окремо. 02 червня 2021 року Залізничним районним судом м. Львова була затверджена мирова угода по цивільній справі № 462/5421/20, якою було вирішено питання місця проживання дітей: погоджено, що ОСОБА_5 буде проживати з батьком, а ОСОБА_6 - з матір`ю. Разом з тим, з огляду на обов`язок обох батьків утримувати дітей, позивач реалізує у даному провадженні своє право на стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, яка проживає з позивачем.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання 25.04.2024 року відповідач не з`явилась, про розгляд справи належним чином повідомлялась, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надала.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції з огляду на наступне:

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 червня 2021 року у справі № 162/5421/20 постановлено, зокрема, що сторони визнають факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2013 року по червень 2019 року; сторони дійшли згоди щодо місця проживання дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде проживати з ОСОБА_1 , в свою чергу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , буде проживати з ОСОБА_2 ; сторони дійшли згоди, що незалежно від проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 продовжує сплачувати аліменти ОСОБА_2 в розмірі 33 % від заробітної плати, з можливістю в будь-який момент витребувати звіти витрачених коштів на дитину. (а.с. 7-9)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із права позивача щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку у частці від доходу відповідача, оскільки на даний час між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання дитини, яка перебуває на повному матеріальному утриманні позивача.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, апелянт не оскаржує підстави для стягнення аліментів, які було встановлено судом першої інстанції. При цьому апелянт фактично оскаржує лише розмір стягнутих аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. В той же час, частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти у розмірі меншому, ніж просив позивач, суд такий розмір присуджених аліментів належним чином не обґрунтував, обмежившись лише декларативною вказівкою на наявність підстав для стягнення аліментів саме у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Зважаючи на вищевикладене, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що на утримання іншої дитини сторони погодили сплату позивачем аліментів у розмірі 33% від доходу, що свідчить про визнання обома сторонами необхідності належного утримання дитини, а також зважаючи на те, що друга дитина також потребує належного утримання, колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним змінити розмір присуджених аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Незважаючи на те, що апелянт просив рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, колегія суддів вважає можливим застосувати в даному випадку процедуру зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2023 року частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити з 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько