Справа № 750/5764/24
Провадження № 2/750/1358/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в:

24 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обгрунтовано позов тим, що позивач та відповідач з 18 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2020 року було розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2020 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Дочка сторін проживає з позивачем та її чоловіком ОСОБА_6 і вони фактично самостійно її виховують, утримують, створюють їй належні умови та купують всі речі, необхідні для нормального розвитку дитини. Всі питання стосовно виховання дитини та забезпечення її життя вирішуються позивачем та її чоловіком ОСОБА_6 без участі та підтримки відповідача. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та взагалі не спілкується з дочкою. Вказані факти свідчать про відсутність у відповідача серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків, свідоме нехтування ним своїми обов`язками та ухилення від виховання дитини, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд його задовольнити. Вказала, що відповідач не займається вихованням дитини, не бере участі в її житті, дитиною не цікавиться. Вихованням дочки займається позивач зі своїм чоловіком - ОСОБА_6 , який має намір усиновити дитину.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав.

Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, зазначивши, що підтримує рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 липня 2024 року № 478 про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заслухавши доводи позивача, допитавши свідка ОСОБА_7 та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач та відповідач з 18 червня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2020 року було розірвано (а.с. 13).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2020 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11-12).

17 червня 2022 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с. 17).

Відповідно до довідки № 49 від 12 квітня 2024 року, виданої Чернігівським колегіумом № 11 Чернігівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_3 дійсно навчається в 2-А класі цього колегіуму (а.с. 15).

Згідно з копією характеристики Чернігівського колегіуму № 11 Чернігівської міської ради Чернігівської області на ученицю 2-А класу ОСОБА_3 від 17 квітня 2024 року, остання відвідує заклад освіти з 2022 року, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. Виявляє зацікавленість до навчання. Навчається в повну міру своїх сил. Швидко запам?ятовує учбовий матеріал. Виявляє логічне мислення. Має здібності до навчання української мови та літератури, математики. На уроках уважна, активна. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. Переказує прочитане. До виконання доручень ставиться відповідально. Бере активну участь у житті класу, школи. Учениця приймає участь у олімпіадах з англійської мови, української мови та літератури, Я досліджую світ у 2023 та 2024 роках. Батьки (мама) приділяє належну увагу вихованню дитини. До школи приводить та забирає після освітнього процесу. Дівчинка користується повагою серед викладачів. Має авторитет серед однокласників. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями (а.с. 16).

Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 22 липня 2024 року № 478 затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, відповідно до вказаного висновку під час бесіди зі спеціалістами управління ОСОБА_10 повідомила, що батька бачила рік назад, коли він обіцяв забрати її, як і завжди, погратися до себе додому, але обіцянку свою не виконав, через що дитина образилася. Вона також повідомила, що батько не вітає її зі святами, подарунки не дарує, не телефонує. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 наполягала на необхідності позбавити батьківських прав ОСОБА_2 через те, що він не цікавиться життям дочки, не відвідує її, але аліменти сплачує. Батько на засіданні комісії з питань захисту прав дитини категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав та повідомив, що подарунки ОСОБА_11 дарував, зі святами вітав. Він працює, своєчасно сплачує аліменти, шкідливих звичок не має, вважає, що дочка наразі налаштована матір?ю проти нього, тому не вважає за необхідне травмувати дитину своїми діями, спрямованими на спілкування з ОСОБА_12 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду, зокрема, показала, що давно товаришує з позивачем, буває часто в неї в гостях, знає відповідача. Відповідач одного разу пообіцяв забрати ОСОБА_5 до себе, але в призначений день та час не прийшов, після чого у дитини була істерика, вона говорила, що батько її обманув. За час бойових дій на території м. Чернігова відповідач дитині чи позивачу не телефонував, не цікавився, що з дочкою. На день народження ОСОБА_13 відповідач обіцяв прийти, принести подарунки, але не прийшов, після чого ОСОБА_10 плакала. На інші свята також відповідач не приходив, дочку не вітав, в її житті участі не приймає.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 Сімейного кодексу України).

Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести, і його слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Слід також зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в їх діях.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 592/17972/19 та інших.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що у спорі про позбавлення батьківських прав позивачу необхідно довести, що це призведе до покращення життя дитини.

Суд враховує, що відповідач виконує свої обов`язки по утриманню дитини, заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, а також бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення позову.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем недостатньо виконуються батьківські обов`язки щодо виховання дочки, а тому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код 43649710.

Повний текст рішення складено 19.09.2024.

Суддя