ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м.Суми

Справа №585/4934/23

Номер провадження 22-ц/816/1203/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Домашенком Денисом Миколайовичем,

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2024 року у складі судді Євлах О.О., ухваленого в м. Ромни Сумської області, повний текст якого виготовлено 21 березня 2024 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал банк» (далі по тексту - АТ «Універсал банк») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14 березня 2020 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви, укладено договір про надання банківських послуг «Мonobank». Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з цим, у ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 14 березня 2020 року, станом на 30 квітня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 44378 грн 81 коп., яка являє собою загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), яку позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2024 року позовні вимоги АТ «Універсал банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14 березня 2020 року, яка виникла станом на 08 жовтня 2023 року в розмірі 39378 грн 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УніверсалБанк» 2684 грн 00 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Домашенка Д.М., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, підписана нею анкета заява містить лише анкетні дані та її контактну інформацію, однак в ній не було вказано ні розмір кредитних коштів, ні умов кредитування. Позивачем не було надано будь-яких електронних доказів чи паперових копій електронних доказів, які б підтверджували, що вона погодилася саме з тими умовами кредитування, які додані до позовної заяви. Умови і правила обслуговування, тарифи, паспорт споживчого кредиту, які долучені до матеріалів позовної заяви, не місять власноручного підпису відповідача, а також не містять відомостей про підписання їх електронним підписом. Звертає увагу на те, що заборгованість за тілом збільшувалася за рахунок списання нарахованих відсотків.

У визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 7).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що відповідач ознайомилася та погодилася з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Отже, підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язувався виконувати його умови.

До кредитного договору банк додав умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank/Universal Bank (а.с. 8-20).

До матеріалів справи також долучено паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank, в якому містяться умови та порядок кредитування споживання з відміткою в графі підпису споживача «споживач отримує паспорт споживчого кредиту в мобільному додатку та підписує його у електронному вигляді до підписання договору», підтвердження про підписання відповідачем саме цього паспорту споживчого кредиту позивач суду не надав (а.с. 21-22).

Додатком до позовної заяви є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с.25-зв.).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 14 березня 2020 року, станом на 08 жовтня 2023 року заборгованість за наданим кредитом (тілом кредит) становить 44387 грн 81 коп. (а.с. 7).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що без скачування та встановлення додатку monobank, без передачі особистих даних (фото паспорта та картки платника податків, які містяться в Анкеті-заяві від 14.03.2020 року) договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, відповідач не змогла б користуватися коштами. А факт користування коштами підтверджений випискою по рахунку НОМЕР_1 , чорна картка активна до 09/24 належна ОСОБА_1 , за допомогою якою вона розраховувалася в магазинах, закладах харчування, на пошті, знімала готівку в банкоматі, здійснювала переказ грошових коштів на інші карткові рахунки.

Суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитом, яка складається із суми фактично використаних ним кредитних коштів в розмірі 39378 грн 81 коп. станом на 08 жовтня 2023 року, підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Універсал Банк».

Проте повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмірі кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Додані ж банком до позову умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, в яких визначені умови кредитування, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем, на що не звернув увагу суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення.

Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»: електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Проте, надані позивачем умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Доказів, протилежного, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, банком надано не було.

При цьому, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Усупереч доводів апеляційної скарги, використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою про рух коштів по картці клієнта ОСОБА_1 від 17 січня 2024 року, що є належним та допустимим доказом існування у відповідача кредитної заборгованості.

Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що фактично використані відповідачем кредитні кошти підлягають стягненню, але не погоджується з присудженим до стягнення їх розміром.

Так, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що з наданих позивачем виписок про рух коштів по рахунку відповідача вбачається, що нараховані відсотки банком на загальну суму 16941 грн 14 коп. були включені в заборгованість за тілом кредиту.

Отже, зважаючи те, що позивачем не було доведено на доказах розміру узгоджених між сторонами договору відсотків за користування кредитними коштами, а також те, що вимог про стягнення відсотків банком взагалі не заявлялося, колегія суддів дійшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягнення 22437 грн 67 коп. (39378,81 грн 16941,14 грн) фактично використаних відповідачем кредитних коштів. Відповідно рішення суду, з підстави визначених п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить змінити.

Крім того, рішення суду підлягає скасуванню і в частині вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1357 грн 01 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги з позивача на користь відповідача належить стягнути 1732 грн 02 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, п.2 ч.1 ст. 374, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Домашенком Денисом Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня 2024 року змінити в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині розподілу між сторонами судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на корись Акціонерного товариства «Універсал банк» 22437 гривень 67 копійок заборгованості за кредитним договором та 1357 гривень 01 копійку судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал банк» на користь ОСОБА_1 1732 гривні 02 копійки судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов