Справа № 131/929/24
Провадження № 2/131/241/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому зазначила, що її шлюб із відповідачем, ОСОБА_2 , не приніс бажаних результатів через постійні конфлікти та відсутність взаєморозуміння. Спільне життя стало неможливим, оскільки ОСОБА_2 повністю нехтував своїми батьківськими обов`язками щодо їхньої спільної доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За словами позивачки, ОСОБА_2 не цікавився життям доньки, не брав участі у її вихованні, не забезпечував належних умов для її розвитку, не надавав матеріальної підтримки, і як наслідок, вони з вересня 2018 року проживають окремо.

Позивачка, ОСОБА_1 , зазначила, що з моменту початку окремого проживання ОСОБА_2 не виконує жодних батьківських обов`язків щодо доньки: він не бере участі в її житті, не цікавиться її здоров`ям, успіхами, моральним та фізичним розвитком, не забезпечує її належне харчування, не надає медичного догляду, не надавав і не надає матеріальної допомоги. ОСОБА_2 не телефонує дитині, не вітає її зі святами, не підтримує з нею жодного зв`язку. Це підтверджується доданими до позову документами, зокрема, довідками з освітніх закладів, де навчається ОСОБА_3 .

Крім того, позивачка наголосила, що у 2020 році відповідач виїхав за кордон - до Республіки Польща, і з того часу жодного разу не повертався до України, що свідчить про його небажання брати участь у житті доньки. Більше того, 14 червня 2024 року ОСОБА_2 підписав нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо ОСОБА_3 .

Таким чином, позивачка, ОСОБА_1 , вважає, що дії та поведінка відповідача свідчать про тривалу байдужість до життя дитини, ухилення від виконання батьківських обов`язків без поважних причин, і тому наявні всі правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в які підтримала вимоги, зазначені в позовній заяві, позов просила задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, відзив на позов не подавав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області у судове засідання не з`явився, натомість Дашівський селищний голова подав до суду відзив, у в якому просить розглянути справу за відсутності представника сторони, проти задоволення позову не заперечує.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові № 755/4829/23, провадження № 61-73 св 24 від 13.05.2024 року, згідно якої вказано, що: «суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України)».

Відповідач кореспонденцію суду не отримав, а листи повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні у справі письмові докази, приходить до слідуючого висновку.

Між сторонами виникли правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 19, 150, 151-154, 164 - 166, 171 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».

Так, судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02.01.2014, свідоцтво НОМЕР_1 (видане повторно 10.05.2024) (а.с. 14), від якого мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а.с.19).

14.06.2024 року відповідачем написано нотаріально посвідчену заяву про, те що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 22-25).

Наразі вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з КЗ «Дашівський заклад освіти №1 «ЖУРАВЛИК» Дашівської селищної ради від 30 травня 2024 року № 31 (а.с. 20) та довідкою з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дашівського ліцею Дашівської селищної ради від 28 травня 2024 року № 287 (а.с. 21).

Виконавчий комітет Дашівської селищної ради затвердив висновок №125 від 21.08.2024 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , де зазначено, що таке позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с. 56).

Нормами статей 150, 155 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні до неї батьківське піклування, зобов`язані виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтями 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У свою чергу відповідач будь-яких заперечень по суті позовних вимог суду не надав.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що має місце факт ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, оскільки останній не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток, виявляє байдужість до власної дитини та взагалі самоусунувся і не спілкується з нею. Таким чином, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це не суперечить інтересам дитини.

При цьому суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 169 СК України, відповідачі, у разі зміни поведінки, способу життя та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат, з огляду на те, що позивачка в позовній заяві просила судові витрати по розгляду справи залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.148,150,164-166 СК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Дашівської селищної ради Гайсинського району Вінницької області, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію цього рішення невідкладно надати сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 вересня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Дашівської селищної ради, адреса: 22740, Вінницька обл., Гайсинський район, смт. Дашів, вул. Захисників України, буд. 9.

Суддя: