Номер провадження: 22-з/813/293/24
Справа № 512/375/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
20.09.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу в межах розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року та на рішення Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання положення оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно нікчемним та зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості,
У провадженні Одеського апеляційного суду знаходилася апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року та на рішення Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання положення оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно нікчемним та зобов`язання здійснення перерахунку заборгованості.
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, рішення Савранського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2023 року скасоване. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
А саме апеляційний суд вирішив зобов`язати Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 500616033 від 07.09.2017, шляхом зарахування коштів в розмірі 67 906,67 грн, що сплачені за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості в рахунок сплати заборгованості за кредитом.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» задоволені частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 037,36 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 590,48 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 885,72 грн. Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3140,28 грн (а.с. 157-160).
28.05.2024 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила клопотання про стягнення судових витрат, в якому зазначила, що в апеляційній скарзі повідомляла про попередній розрахунок суми судових витрат, які очікувала понести в зв`язку з розглядом справи, що складається з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. Тому апелянт просить стягнути з АТ «СЕНС БАНК» судові витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 грн (а.с. 168-179).
24.06.2024 через підсистему Електронний суд представник АТ «СЕНС БАНК» - Альховська Ірина Богданівна подала заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому зазначила, що в постанові Одеського апеляційного суду від 23.05.2024 не було встановлено представнику апелянта строку на подання доказів понесених останнім судових витрат на надання правничої допомогу, а тому клопотання апелянта не підлягає задоволенню. Крім іншого, представник зазначила, що витрати на правничу допомогу, заявлені апелянтом є неспівмірними складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (справа є типовою, є безліч судової практики, що полегшує роботу адвоката та не потребує великої затрати часу), кількості судових засідань та оскільки апеляційна скарга була задоволена частково представник просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 184-).
За положеннями ст. 246 ЦПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та заяву про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.
За ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За обставинами даної справи апелянт в апеляційній скарзі повідомила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн та судового збору. При цьому, апелянт зазначила, що докази понесення судових витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення по справі у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а.с. 105-106). Постанова по суті справи прийнята 23.05.2024, заява про відшкодування витрат на правничу допомогу направлення засобами поштового зв`язку 28.05.2024, тобто з дотриманням встановленого законом строку.
З матеріалів справи вбачається, що 29.06.2023 ОСОБА_1 (далі - замовник) та АО «ГЛОРІЯ ЛЕКС» (далі - виконавець) був укладений договір про надання правової допомоги № 29/06/23, за умовами якого останнім надається правова допомога у питанні щодо вирішення спору в цивільній справі № 512/375/23. Відповідно до п. 3.2. Договору за надання правничої допомоги замовнику та його представництво у питанні щодо вирішення спору в цивільній справі № 512/375/23 в судах усіх інстанцій замовник сплачує виконавцю фіксовано 20 000 грн в незалежності від кількості витрачених останнім годин на їх надання (а.с. 172-175).
Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг до договору № 29/06/23 виконавець надав замовнику такі послуги: усна консультація - 1 година; підготовка та направлення апеляційної скарги - 5 годин; підготовка тексту уточненої апеляційної скарги, її виготовлення та надання замовнику - 2 години; підготовка тексту клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу - 1 година. Всього 9 витрачених годин на загальну суму 20 000 грн фіксовано (а.с. 171).
Отже, апелянт дотримався вимог законодавства та надав попередній розрахунок судових витрат, а також після прийняття постанови по суті справи - докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.
За ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За ч. 3 цієї статті при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 цієї статті встановлює критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому частини 5-6 цієї статті встановлюють, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
24.06.2024 представник АТ «СЕНС БАНК» - Альховська Ірина Богданівна подала заперечення на клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, однак апеляційний суд відхиляє вказані доводи, оскільки процесуальне законодавство не встановлює імперативу щодо зазначення в судовому рішенні, ухваленому по суті справи, строку для подання доказів понесених судових витрат. Окрім того, представник банку належним чином не довів посилання на неспівмірність заявлених витрат складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт. Наявність судової практики в схожих категоріях справ само по собі не свідчить про складність/нескладність справи. При цьому представник банку не пояснює в чому на його думку полягає типовість даної справи та як це впливає на визначення розміру витрат на правничу допомогу. Апеляційна скарга була задоволена частково, оскільки в процесі розгляду справи були частково відхилені доводи апеляційної скарги, а визнання положення оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування щомісячно нікчемним є неналежним способом захисту порушеного права. Однак, в мотивуванні постанови апеляційного суду констатовано щодо нікчемності вказаних положень, а за результатами розгляду справи задоволені зустрічні вимоги про здійснення перерахунку на суму, заявлену зустрічним позивачем.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу на правову позицію Великої палати Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21, за змістом якої: «Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».
Враховуючи положення ч. 1 ст. 627 ЦК України за якою сторони при укладені, зокрема, договору про надання правової допомоги є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а апелянтом були надані достатні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, які відповідають критеріям, встановленим ст.ст. 137, 141 ЦПК України, апеляційний суд задовольняє заяву апелянта щодо розподілу судових витрат та стягує понесені витрати на правничу допомогу під з АТ «Сенс Банк».
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 381-384, ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правничу допомогу - задовольнити.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст додаткової постанови буде складений протягом десяти днів.
Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк