Провадження № 2-з/947/355/24
УХВАЛА

01.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Луняченка В.О.,

розглянувши клопотання Київської окружної прокуратури м.Одеси, діючої в інтересах Держави в особі Одеської міської ради про застосування судом заходів забезпечення позову у справі за позовом Київської окружної прокуратури , яка діє в інтересах держави в особі Одеської міської ради ( ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою територіальної громади м.Одеси площею 62,9 кв.м шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва- міні- магазину за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,9 кв.м ( реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100); визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Козлова Юрія Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер 64840381 від 19.09.2022 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на міні- магазин за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,9 кв.м ( реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100), до суду, діючи в особі Одеської міської ради в інтересах Держави звернулась Київська окружна прокуратура м.Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О..

Ухвалою судді від 01.05.2024 року відкрито провадження у справі.

Одночасно з позовом, заявник звернувся до суду з клопотанням по застосування судом заходів забезпечення позову, в якому просить заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам у тому числі нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, загальною площею 67,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 100), та накласти арешт на об`єкт нерухомого майна загальною площею 67,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 100), мотивуючи клопотання тим, що забезпечення позову в данному випадку виступає запорукою виконання рішення суду у разі ухвалення його на користь позивача, оскільки невжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Щодо застосування судом заходів зустрічного забезпечення, заявником не зазначено про необхідність вжиття такого заходу судом.

Суддя, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до 149 ч.2 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто, виходячи з аналізу даних норм, можна констатувати, що насамперед накладення арешту на майно боржника є приписом, який завжди забороняє боржникові розпоряджатися майном, а саме його відчужувати, тобто у такому значенні ці поняття є тотожними і є одним зі способів обтяження майна. Однак арешт є ширшим поняттям, бо, окрім вжиття такого роду заходів, може передбачати застосування й інших. І якщо у вузькому розумінні арешт зводиться в основному до обмежень у праві розпорядження майном, як правило, шляхом винесення ухвали з наступним направленням її до компетентного органу для їх реального запровадження або безпосереднього внесення виконавцем відповідного запису до реєстру, що унеможливлює його відчуження (передачу, приховування готівкових коштів/здійснення видаткових операцій з банківських рахунків), то, як більш загальне поняття, воно ще включає низку другорядних дій: за можливості проведення опису, а в разі необхідності залежно від особливостей майна прийняття рішення про заборону ним користування, його опечатування, вилучення та передачу на зберігання боржникові або іншим особам, відомості про що відображаються в ухвалі суду про арешт.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України, суд може залежно від обставин забезпечити позов повністю або частково.

Точне і неухильне додержання судом норм чинного законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Разом з тим, згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, п.4 ч.1 ст. 150 ЦПК України забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (п.2 ч.3 ст.154 ЦПК України).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути спів мірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову суд не вбачає підстав для застосування судом заходів зустрічного забезпечення, оскільки заборона суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна не спричинятиме матеріальної шкоди, тому суд вважає за можливе не застосовувати заходи зустрічного забезпечення, тим більше, що даний захід забезпечення позову може бути застосований судом на любій стадії судового процесу та відповідач також має право звернутись до суду з відповідною заявою.

Таким чином, з урахуванням викладеного, предмету позову, а також викладеними у заяві доводами позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Київської окружної прокуратури м.Одеси, а саме суд вважає доцільним застосування заходів забезпечення позову у вигляді заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна, загальною площею 67,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 100).

Керуючись ст. ст. 149-153,154 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Заяву Київської окружної прокуратури м.Одеси, діючої в інтересах Держави в особі Одеської міської ради про застосування судом заходів забезпечення позову у справі за позовом Київської окружної прокуратури , яка діє в інтересах держави в особі Одеської міської ради ( ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони:

- суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно нерухомого майна загальною площею 67,9 кв.м за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 100) міні-магазин власник ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 )..

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/ та для відому заінтересованим особам.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Суддя Луняченко В. О.