У Х В А Л А

19 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 569/12644/22

провадження № 61-16764ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Рівненської міської ради про скасування рішення міської ради та державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Рівненської міської ради та просила скасувати рішення Рівненської міської ради від 18 листопада 2021 року № 1651 «Про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_2 вільної від забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 » та державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 77 кв. м з виключенням кадастрового номера - :01:019:0280 з державного реєстру.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2023 року

в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2023 року залишено без змін.

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року у зазначеній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику, враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень.

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 повторно надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року.

У касаційній скарзі заявник просила суд касаційної інстанції скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного суду від 14 грудня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 14 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року та нову редакцію касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2024 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Заявник у встановлений судом строк усунув недоліки касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Рівненський апеляційний суду ухвалив постанову 14 вересня 2023 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 14 жовтня 2023 року, що є вихідним днем, тому останнім днем строку на касаційне оскарження є 16 жовтня 2023 року. Вперше із касаційною скаргою заявник звернулась 12 жовтня 2023 року, вдруге - після повернення її касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року, - 20 листопада 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи те, що первісну касаційну скаргу повернено заявнику ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року, а повторно скаргу подано 20 листопада 2023 року, суд касаційної інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів

у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у тому числі, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац перший пункту

5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосувавнорму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц.

Заявник вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні суд апеляційної інстанції посилається на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 04 березня 2021 року у справі № 922/3463/19, від 16 червня 2021 року у справі № 922/1646/20, від 22 вересня 2021 року у справі № 173/1744/19, від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19. Заявник вважає, що необхідно відступити від зазначених висновків Верховного Суду (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник посилається на те, що судами попередніх інстанцій не досліджено докази у справі, а саме : свідоцтво про право на спадщину серії ВЕВ № 639409 від 15 вересня 2006 року та витяг з технічного паспорта від 10 липня 1995 року з планом земельної ділянки, які, на думку заявника, засвідчують, що забудова вказана у відповідному свідоцтві знаходиться на спірній земельній ділянці.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, а доводи касаційної скарги містять підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 2, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року.

Витребувати із Рівненського міського суду Рівненської області матеріали цивільної справи № 569/12644/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Рівненської міської ради про скасування рішення міської ради та державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська