справа № 209/5534/23
№ провадження 2/208/1580/23
29 квітня 2024 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді - Івченко Т.П.,
секретар судового засідання - Паталахи І.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором», -
1.Короткий зміст позовних вимог.
До Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа № 209/5534/23 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором», в якому позивач просить суд стягнуто з відповідача на їх користь заборгованість за Кредитним договором № 3/4072721 від 21.10.2021 року, яка станом на 07.07.2023 року становить 175687 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок, та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири ) гривні 00 копійок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.10.2021 року Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (далі -«Позивач», та/або «Банк») та фізична особа - резидент України ОСОБА_1 (надалі "Відповідач", та/або «Позичальник») уклали Кредитний договір № 3/4072721 (надалі "Кредитний договір"). Відповідно до умов Кредитного Договору, зокрема п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається Відповідачу на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника.
Відповідно до п.1.5. Кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, його обслуговування, погашення визначені в Правилах надання споживчого кредиту в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя Позичальника (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною цього Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua. Правила застосовуються в тій частині, яка не суперечить положенням Кредитного договору. Згідно п 5.5. Кредитного договору, зазначено, що Відповідач, шляхом підписання цього Договору, підтверджує, що він в день укладання цього договору: особисто отримав свій примірник Кредитного договору; умови цього договору йому зрозумілі; з Правилами і Тарифами банку, що є чинними на момент укладання цього Договору і які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.credit-agricole.ua) ознайомлений, приймає і погоджується.
Також Банком до укладання Кредитного договору Відповідачу надано інформацію яка визначена в ч.2. ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Оскільки Відповідач, визнав надані Банком умови даного договору, тарифи та правила банку та приєднався до них в повному обсязі, керуючись ч.2 ст.628 ЦК України, Договір є Договором приєднання і до відносин сторін в даній частині Договору застосовуються положення ч. 1 ст.634 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до вищезазначеного Кредитного договору, Позивач надає Відповідачу кредит у сумі 132 000,00 грн., строком на шість років з 21.10.2021 р. до 20.10.2027 p., а Відповідач одержує та повертає кредит, сплачує проценти та комісію згідно з графіком погашення кредиту.
Відповідно до пункту 1.4. за користування кредитними коштами Відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу: проценти щомісячно в розмірі 10,00% річних (фіксована процентне ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором, (підпункт 1.3 1) та щомісячно комісійну винограду (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору(підпункт 1.3.2).
Факт видачі кредиту в сумі 132 000,00 грн. підтверджується наданими разом з цим позовом: платіжною інструкцією № 39546927-1 від 21.10.2021 року, та випискою з рахунку позичальника/відповідача, яка також надається до позову.
Однак, Відповідачем порушені умови Кредитного договору, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки/терміни, передбачені Кредитним договором. З метою досудового врегулювання спору Позивач надсилав Відповідачу лист-вимогу про дострокове виконання боржником боргових зобов`язань за Кредитним договором, внаслідок не усунення порушень по Кредитному договору щодо сплати простроченої заборгованості. Проте, дану заборгованість не погашено.
Згідно п.3.3 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання умов Договору та Правил, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно розрахунку суми заборгованості станом на 07.07.2023 року заборгованість відповідача перед Банком становить 175687 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок.
Факт порушення умов договору та сума кредитної заборгованості підтверджуються оборотними відомостями (виписками) по кредитним рахункам Відповідача (є первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), які додані до позову і відображають повний рух коштів по кредиту Відповідача в тому числі: нарахування, винесення на прострочку, погашення, сальдо.
Відповідно до ч. І ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, при подачі цієї позовної заяви, Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684, 00 гривень.
Таким чином, Позичальником було порушено умови Кредитного договору, а також норми чинного законодавства, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі а також покласти на відповідача сплачений судовий збір.
3.Позиція відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, судова повістка - виклик направлена відповідачу на адресу реєстрації і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача неповажними. Відповідач не скористалась своїм правом та Відзив на позовну заяву не подала, заяв та клопотань про проведення розгляду за її відсутності не подавав.
4.Процесуальні питання, заяви та клопотання.
26.09.2023 року позивачем подано даний позов до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
16.10.2023 року Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, цивільну справу № 209/5534/23 за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором» передано до Заводського районного суду м. дніпродзержинська за підсудністю.
23.11.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано в провадження судді Івченко Т.П.
24.11.2023 року Ухвалою судді відкрито провадження по справі, визначено спрощений порядок розгляду справи з викликом сторін та справу призначено до судового розгляду.
06.12.2023 року на електронну адресу суду представник позивача направив клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.
06.12.2023 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська клопотання позивача задоволено, ухвалено судове засідання розглядати в режимі відеоконференції.
13.02.2024 року представник АТ "Креді Агріколь" - Кабанцов О.Ю. подав через систему "Електронний суд" клопотання про відкладення розгляду справи.
09.04.2024 року представник АТ "Креді Агріколь" - Кабанцов О.Ю. через систему "Електронний суд" надіслав клопотання про призначення дати слухання цивільної справи.
Відповідач, ОСОБА_1 ,будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, судові повістки - виклики направлялись відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленими, що підтверджується рекомендованими повідомленнями та довідками про доставлення SMS - повідомлень, які знаходяться в матеріалах справи та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними, є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності відповідача із ухваленням заочного рішення.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
5.Фактичні обставини встановлені судом.
21.10.2021 року позивач, Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 3/4072721.
Відповідно до умов Кредитного Договору, зокрема п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається Відповідачу на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника.
Відповідно до п.1.5. Кредитного договору всі умови щодо надання кредиту, його обслуговування, погашення визначені в Правилах надання споживчого кредиту в AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умов страхування життя Позичальника (надалі - Правила), які є невід`ємною частиною цього Договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua.
Згідно п 5.5. Кредитного договору, зазначено, що Відповідач, шляхом підписання цього Договору, підтверджує, що він в день укладання цього договору: особисто отримав свій примірник Кредитного договору; умови цього договору йому зрозумілі; з Правилами і Тарифами банку, що є чинними на момент укладання цього Договору і які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.credit-agricole.ua) ознайомлений, приймає і погоджується.
Банком до укладання Кредитного договору Відповідачу надано інформацію яка визначена в ч.2. ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до вищезазначеного Кредитного договору, Позивач надає Відповідачу кредит у сумі 132 000,00 грн., строком на шість років з 21.10.2021 р. до 20.10.2027 p., а Відповідач одержує та повертає кредит, сплачує проценти та комісію згідно з графіком погашення кредиту.
Відповідно до пункту 1.4. за користування кредитними коштами Відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу: проценти щомісячно в розмірі 10,00% річних (фіксована процентне ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором, (підпункт 1.3 1) та щомісячно комісійну винограду (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору(підпункт 1.3.2).
Факт видачі кредиту в сумі 132 000,00 грн. підтверджується наданими разом з цим позовом: платіжною інструкцією № 39546927-1 від 21.10.2021 року, та випискою з рахунку позичальника/відповідача, яка також надається до позову.
Згідно п.3.3 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання умов Договору та Правил, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Згідно розрахунку суми заборгованості за кредитним договором станом на 07.07.2023 року заборгованість відповідача перед Банком становить 175687 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684, 00 гривень.
6. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору, висновки суду та застосовані норми права.
Суд враховує, що Відповідачі визнають сам факт укладення кредитного договору, договорів поруки та застосовує такі норми права.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як вбачається з матеріалів справи, 21.10.2021 року позивач, Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та відповідач ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 3/4072721 на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника.
Відповідно до Кредитного договору № 3/4072721, Позивач надав Відповідачу кредит у сумі 132000,00 грн., строком на шість років з 21.10.2021 р. до 20.10.2027 p., а Відповідач одержав кредит на умовах повернення, сплати процентів та комісії згідно з графіком погашення кредиту.
Відповідно до пункту 1.4. за користування кредитними коштами Відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу: проценти щомісячно в розмірі 10,00% річних (фіксована процентне ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором, (підпункт 1.3 1) та щомісячно комісійну винограду (комісію) за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,50 % від суми кредиту, зазначеної в пункті 1.1. кредитного договору(підпункт 1.3.2).
Факт видачі кредиту в сумі 132000,00 грн. підтверджується наданими платіжною інструкцією № 39546927-1 від 21.10.2021 року, та випискою з рахунку позичальника/ відповідача.
Факт порушення умов договору та сума кредитної заборгованості підтверджуються оборотними відомостями (виписками) по кредитним рахункам Відповідача (є первинними бухгалтерськими документами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), які додані до позову і відображають повний рух коштів по кредиту Відповідача в тому числі: нарахування, винесення на прострочку, погашення, сальдо, копії яких наявні у матеріалах справи.
На підтвердження факту користування грошовими коштами ОСОБА_1 , позивачем надано виписки по особовому рахунку.
Виписки по рахунку, бухгалтерські довідки та платіжні доручення (платіжні інструкції) відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, мають статус первинного документу, а отже є належними та допустимими доказами щодо передачі відповідачеві грошових коштів та користування ними.
Оскільки Відповідач, визнав надані Банком умови даного договору, тарифи та правила банку та приєднався до них в повному обсязі, керуючись ч.2 ст.628 ЦК України, Договір є Договором приєднання і до відносин сторін в даній частині Договору застосовуються положення ч. 1 ст.634 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд зазначає наступне.
Відповідно доч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики ,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.
Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст.625ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, який не оспорений відповідачем, станом на 07.07.2024 року заборгованість Відповідача за Кредитним договором, становить 175687 (сто сімдесят п`ять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та «Умов та правил надання банківських послуг», оскільки «Умови та правила надання банківських послуг» це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, врахувавши вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
7.Судові витрати.
Позивачем понесені судові витрати у розмірі 2684,00 гривень, що підтверджується інструкцією № 1124082 від 15.09.2023 року як витрати на оплату судового збору при зверненні із позовом.
Враховуючи прийняття рішення про задоволення позовних вимог, згідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача.
Керуючись ст.ст.1, 2, 12,ч.2 ст.13,81, 141, 174,263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за кредитним договором» - задовольнити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянки України № НОМЕР_5, виданий 05.09.2019, органом 1222, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Івченко Т. П.