Провадження № 2/127/5114/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Бабкіної К.В., за участі представника позивача адвоката Стьоби Ю.М., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вінницької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю та просила визнати за нею право власності на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно, відкрито, безперервно володіє вказаним нерухомим майном вже понад десять років.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2023 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.01.2024 року було витребувано від Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 516/2006, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ; підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2024 року було постановлено повернутися до стадії підготовчого провадження; залучено до участі у справі Вінницьку міську раду як співвідповідача.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.03.2024 року було витребувано від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості про наявність або відсутність актового запису про смерть ОСОБА_3 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2024 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Стьоба Ю.М. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Вінницької міської ради Коваль Д.О. у судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на розсуд суду, відзив на позов не подавався.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавався.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а тому з огляду на зазначені вище обставини суд звертає увагу на такі висновки Верховного Суду.

Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1994 року належала у рівних частках (по 1/3) ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 15).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.04.1995 року (а.с. 42).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 01.11.2005 року (а.с. 41).

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були подружжям, що підтверджується повторним Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 26.04.1996 року (а.с. 43).

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_4 як спадкоємиця за законом першої черги (дружина) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформила своїх спадкових прав.

Отже, на день смерті ОСОБА_4 їй належала (1/3 +1/6) частка квартири АДРЕСА_2 .

Як вбачається із Заповіту, посвідченого 27.08.2003 року державним нотаріусом Першої вінницької вінницької державної нотаріальної контори Терещенко В.В. за реєстровим № 5-2599, ОСОБА_4 заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_6 .

Позивач змінила прізвище зі « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 15.10.2022 року (а.с. 19).

Позивач ОСОБА_9 є власницею частки квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12.05.2006 року державним нотаріусом Першої вінницької вінницької державної нотаріальної контори Нідзельської І.Є. за реєстровим № 1-653 (а.с. 16-18).

Позивач ОСОБА_2 не є спадкоємцем ОСОБА_5 ні за законом, ні за заповітом.

Відповідач ОСОБА_3 є власником 1/3 частки частки квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 08.04.1994 року (а.с. 15) та спадкоємцем за законом (сином) після смерті ОСОБА_5 .

Як вбачається з повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.03.2024 року № 563-28.28-28, актовий запис про смерть ОСОБА_3 відсутній (а.с. 77).

Відповідачем Вінницькою міською радою як органом місцевого самоврядування процедура визнання спадщини (частини спадщини 1/6 частки квартири АДРЕСА_2 ) ОСОБА_5 відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України та ст.334-338 ЦПК України на час розгляду справи судом не ініціювалася.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом; право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації ; особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є; право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю; для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності; володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном; водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього

Крім того, як вбачається з правової позиції , викладеної у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі № 552/1354/18, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

З постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 539/1605/16-ц вбачається , що «позивач не набула права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю, оскільки не могла не знати про те, що спірний житловий будинок належить на праві вланості її сину; позивач не є добросовісним набувачем, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами ст. 344 ЦК України».

Отже, на переконання суду, усі ознаки (умови) набувальної давності у спірних правовідносинах не мають місця з огляду на відсутність добросовісностіволодіння позивачем ОСОБА_2 спірним нерухомим майном (квартирою), оскільки вона не могла не знати, що 1/3 частка квартири належить відповідачеві ОСОБА_3 , а неуспадкована 1/6 частка квартири належала спадкодавцеві ОСОБА_5 ; позивач ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем, а відкритість і безперервність користування нею спірним нерухомим майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами набувальної давності, передбаченими ст. 344 ЦК України.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вінницької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю слід відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 328, 344, 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вінницької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП

НОМЕР_5 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий)

Вінницька міська рада (м. Вінниця, вул. Соборна, 59; )

Повний текст рішення суду складено 29.04.2024 року.

Суддя