Справа №701/1008/24
Номер провадження2/701/423/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства "Сенс Банк третіх осіб: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, та Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни, про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 05.09.2016 року між АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк», державна реєстрація змін про юридичну особу проведена 30.11.2022 року) та позивачем, був укладений Кредитний договір № 630466975, на підставі якого позивач отримав кредит.

Позивачем була погашено заборгованість зі сплати вищезазначеного кредиту, процентів за користування грошовими коштами кредиту та інших платежів у строки та на умовах Договору.

З того часу, позивач не отримував будь-яких кредитів від АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк»), про те, що існує будь-яка заборгованість ніхто позивача не повідомляв.

24.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною відкрито виконавче провадження № 62409481 про примусове виконання виконавчого напису № 16509 виданого 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною.

Про наявність виконавчого провадження позивачу стало відомо з Єдиного реєстру боржників.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 62409481 від 24.06.2020 року разом з ідентифікатором доступу сторін виконавчого провадження до його матеріалів позивачем отримано на адвокатський запит його представника разом з відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни 22.11.2023 року.

З постанови про відкриття виконавчого провадження та після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що з нього на користь АТ «СЕНС БАНК» на підставі виконавчого напису № 16509 виданого 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, буде стягуватись заборгованість в розмірі 28936,87 гривень.

30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 16509, яким визначено про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 630466975 від 05.09.2016 року, укладеного ним з АТ «Альфа- Банк», стягнення проводиться за період з 05.08.2019 року по 11.12.2019 року, суму заборгованості яка складає 28286,87 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11145,84 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами - 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 17079,33 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами - 61,70 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача АТ «Альфа-Банк», в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника яким є ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», складає 28936,87 грн.

Позивач з виконавчим написом не погоджується, та вважає його вчиненим з порушенням норм чинного законодавства, як і не погоджуюсь з сумою заборгованості вказаною в виконавчому написі, так як АТ «Альфа-Баик» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк») не зазначає сплачені суми коштів, а тому дана заборгованість є спірна, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 12.09.2024 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач до суду не з`явився, але в своїй заяві просив справу слухати в його відсутності, та задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду пояснення, в яких просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, а разі задоволення судом позову повністю аба частково просить суд відмовити у стягненні витрат на провову допомогу за недоведеностю аба зменшити їх розмір. Розгляд справи просила проводити без її участі.

Третя особа, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяна Петрівна, в судове засідання не з`явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи в їх відсутність не надходило.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини:

05.09.2016 року між АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк», державна реєстрація змін про юридичну особу проведена 30.11.2022 року) та позивачем, був укладений Кредитний договір № 630466975, на підставі якого позивач отримав кредит.

Позивачем була погашено заборгованість зі сплати вищезазначеного кредиту, процентів за користування грошовими коштами кредиту та інших платежів у строки та на умовах Договору.

З того часу, позивач не отримував будь-яких кредитів від АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк»), про те, що існує будь-яка заборгованість ніхто позивача не повідомляв.

24.06.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяною Петрівною відкрито виконавче провадження № 62409481 про примусове виконання виконавчого напису № 16509 виданого 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною.

Про наявність виконавчого провадження позивачу стало відомо з Єдиного реєстру боржників.

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 62409481 від 24.06.2020 року разом з ідентифікатором доступу сторін виконавчого провадження до його матеріалів позивачем отримано на адвокатський запит його представника разом з відповіддю приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Тетяни Петрівни 22.11.2023 року.

З постанови про відкриття виконавчого провадження та після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що з нього на користь АТ «СЕНС БАНК» на підставі виконавчого напису № 16509 виданого 30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, буде стягуватись заборгованість в розмірі 28936,87 гривень.

30.04.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 16509, яким визначено про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 630466975 від 05.09.2016 року, укладеного ним з АТ «Альфа- Банк», стягнення проводиться за період з 05.08.2019 року по 11.12.2019 року, суму заборгованості яка складає 28286,87 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11145,84 грн., прострочена заборгованість за комісією та процентами - 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 17079,33 грн., строкова заборгованість за комісією та процентами - 61,70 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача АТ «Альфа-Банк», в розмірі 650 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника яким є ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк», складає 28936,87 грн.

З виконавчим написом позивач не погоджується, та вважає його вчиненим з порушенням норм чинного законодавства, як і не погоджуюсь з сумою заборгованості вказаною в виконавчому написі, так як АТ «Альфа-Баик» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк») не зазначає сплачені суми коштів, а тому дана заборгованість є спірна.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 34 ЗУ "Про нотаріат" визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно зі ст. 87 ЗУ "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 ЗУ "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Нотаріусом не було перевірено безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, а саме нотаріусу не було надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), чи інших документів які б підтвердили безспірність заборгованості та визнання вимог кредитора боржником.

Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, відповідно до Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дана правова позиція викладена в постанові ВС ВП справа № 910/10374/17від 21.09.2021 р.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07 лютого 2014 року, вказано, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом №3424-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статтями 87-91 ЗУ "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172.

Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою ВАС України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 р. скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 30.04.2020 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

В зв`язку з цим необгрунтованим є стягнення з позивача за виконавчим написом заборгованості за комісією.

З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість на користь особи, яка не підтвердила свої повноваження належними доказами.

Таким чином, приватний нотаріус, зобов`язаний був відмовити у здійсненні такої нотаріальної дії як вчинення виконавчого напису про звернення стягнення.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії чи акти.

За загальним правилом, визначеним ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, ст. 28 ЦПК України передбачена підсудність справ за вибором позивача, зокрема, частина 12 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлено як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до 4.2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

А відтак, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

В даному випадку виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису вчиняються державним виконавцем за місцем мого проживання, що відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» є місцем проведення виконавчих дій і відповідно місцем виконання виконавчого напису.

Таким чином, оскаржуваний виконавчий напис вчинений без дотримання норм діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обґрунтоване рішення по суті спору, тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким що не підлягає до виконання підлягають до задоволення.

Судові витрати в частині стягнення судового збору за подачу позовної заяви в сумі 1211,20 грн. та 605,60 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, у відповідності до вимог ст. 141 ЦК України покласти на відповідача. Позивачем не ставилось питання про стягнення витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною від 30.04.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 16509, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь АТ «Альфа-Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк»), , заборгованості за кредитним договором № 630466975 від 05.09.2016 року в сумі 28936,87 грн. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят сім копійок), таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із Акціонерного товариства "Сенс Банк Фінанс", (ЄДРПОУ: 32494714) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 ) судові витрати а саме судовий збір за подання позову в сумі 1211,20 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в суммі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк