Справа №705/341/24
6/705/92/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Моросліп А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання,

У С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Прудивус М. А. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання, в обґрунтування зазначивши наступне.

Позивач ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Підставою звернення до суду з таким позовом, було зазначено, що 21.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, кредитні кошти за користування кредитом кредитору не сплатила.

25.04.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 25042023, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «Росвен Інвест Україна» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, укладеними з ТОВ «ФК «Інвеструм». Згідно вказаного Реєстру, заборгованість відповідача становить 46800,00 грн., яка складається з 12000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 34800,00 грн заборгованості по відсотках.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 травня 2024 року вищевказаний позов був задоволений.

Представник заявника зазначає, що чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 у відповідності до поданого в завіреній копії наказу від 23 березня 2024 року № 105 по ВЧ НОМЕР_1 є мобілізованим та проходить службу військовослужбовцем у вказаній військовій частині.

Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом а членам їх сімей не нараховуються штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом.

Отже, з моменту прийняття та набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» - 18 травня 2024 року набули зміни, що передбачає пільгу для дружини мобілізованого військовослужбовця в сплаті відсотків за кредитом.

За таких обставин, на думку представника заявника, з 18 травня 2024 року немає правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 відсотків по договору про надання фінансового кредиту № 19749-09/2022 в сумі 34800,00 грн, що присуджені судом у справі вказаним рішенням суду, оскільки відпали такі підстави.

З 22 лютого 2022 року в Україні діє воєнний стан, тому у цей час з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» - 18 травня 2024 року пільгами щодо ненарахування відсотків за користування кредитами користуються не лише мобілізовані військовослужбовці, а й їх дружини (чоловіки).

За таких обставин боржник його довіритель у справі вимушена звернутися до суду з цією заявою.

Просить суд визнати виконавчий документ у справі за позовом ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 в частині стягнення 34800,00 грн заборгованості по відсотках за Договором про накладення фінансового кредиту № 19749-09/2022 таким, що не підлягає виконанню.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв до суду щодо розгляду справи та по суті вимоги до суду не надходило, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10.05.2024, яке набрало законної сили 11.06.2024, було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» () заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 19749-09/2022 від 21.09.2022 в розмірі 46800 грн 00 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні, копія рішення суду була доставлена на електронну адресу представника відповідача 10.05.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Після набрання рішенням законної сили та пред`явлення представником позивача виконавчого листа щодо виконання рішення суду, приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т. П. 02.07.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення, в частині стягнення з ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн, тобто відповідачу достовірно було відомо про винесене рішення, більше того, ОСОБА_1 добровільно виконала таке рішення в частині стягнення з неї судового збору, уже після набрання рішенням законної сили.

Із заявою про оскарження вказаного рішення суду відповідач та його представник до апеляційної інстанції не зверталися.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист є виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернуто увагу судів на те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, судом встановлено, що дійсно, у відповідності до внесених змін статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено пунктом 15, згідно якого військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 , чоловіком ОСОБА_3 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який з 23 березня 2024 року перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2024 № 105.

Тобто судом встановлено, що пільга щодо ненарахування відсотків за користування кредитом у ОСОБА_1 , як дружини військовослужбовця, виникла з 23.03.2024 оскільки саме з цієї дати її чоловік ОСОБА_2 набув статусу військовослужбовця. Рішення суду на підставі якого видано оскаржуваний виконавчий лист було прийнято 10.05.2024 та набрало законної сили 11.06.2024, а сама заборгованість виникла, у зв`язку з невиконанням договору від 21.09.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 про надання фінансового кредиту № 19749-09/2022. Відсотки за невиконання умов кредитного договору почали нараховуватися з 26.10.2022 і з цього часу заборгованість по тілу кредиту не змінювалася. Розмір нарахованих відсотків у сумі 34800,00 грн утворився 24.01.2023, і з того часу не змінювався.

Аналізуючи вказані норми Закону, суд саме під час вирішення спору та розгляду справи по суті, має прийняти рішення про доведеність позовних вимог, обґрунтованість заявленої позивачем суми завданої шкоди, а у вказаному випадку заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з такою заявою вже після вступу рішення в законну силу, яке нею не оскаржувалося у апеляційній інстанції і яке, на цей час є обов`язковим для виконання. При прийнятті такого рішення, суду не було відомо, що у майбутньому чоловіка відповідача буде призвано на військову службу і тому нарахування відсотків на заборгованість по кредиту, у зв`язку з невиконанням нею умов кредитного договору є порушенням вимог законодавства, з урахуванням, що такі нарахування банком були проведені також до набуття відповідачем такої пільги.

У вказаному випадку, судом встановлено, що борг ОСОБА_1 утворився до того, як її чоловік був призваний на військову службу, рішення суду на підставі якого видано оскаржуваний виконавчий лист набрало законної сили, про що відповідачу було достовірно відомо, у зв`язку зі сплатою нею судового збору згідно рішення суду в межах виконавчого провадження по його виконанню, таке рішення нею не оскаржувалось.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити. Разом з тим, суд звертає увагу, що така відмова не перешкоджає відповідачу звернутися до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 141, 258-261, 353, 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. В. Піньковський