ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" про ухвалення додаткового рішення у справі по апеляційній скарзі відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про зобов`язання здійснити реструктуризацію за кредитним договором, -
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (надалі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») про зобов`язання здійснити реструктуризацію за кредитним договором.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено
Зобов`язано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» здійснити обов`язкову реструктуризацію заборгованості за кредитним договором №0319/0508/45-017 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості) від 07.05.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку та на умовах, передбачених п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року.
Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на користь держави 908,00 грн. судового збору.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Зазначив, що розрахунок за професійну правничу допомогу буде надано після розгляду справи судом апеляційної інстанції, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" задоволено.
Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу - скасовано та ухвалено нове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про зобов`язання здійснити реструктуризацію за кредитним договором - відмовлено.
Компенсовано ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" судові витрати, понесені відповідачем на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 342 гривні 00 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Повне судове рішення складено 24 вересня 2024 року.
Згідно Протоколу №1706 загальних зборів учасників ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" назву останнього змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" (надалі - ТОВ "Він Фінанс").
27 вересня 2024 року ТОВ "Він Фінанс" звернулося до суду із заявою про ухвалення додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить суд апеляційної інстанції стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 55 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та компенсувати ТОВ "Він Фінанс" судові витрати, понесені відповідачем на оплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду, у розмірі 1 211 гривні 20 копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Розгляд заяви ТОВ "Він Фінанс» про ухвалення додаткової постанови про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу призначено у відкритому судовому засіданні на 11 годину 50 хвилин 21 листопада 2024 року, про що повідомлено учасників справи.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представник ТОВ "Він Фінанс» - Міньковська А.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а інші учасники спарви про причини неявки суд не повідомили.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, зокрема, в апеляційній скарзі, відповідач повідомив, що докази розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть подані до суду у порядку, визначеному ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно із Договором №10/1 про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року та Додаткової угоди до нього №16 від 15 березня 2024 року, Акту про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27 вересня 2024 року, сторонами погоджено розмір витрат на професійну правничу допомогу (гонорар) на суму 55 000,00 грн, із яких: 20 000,00 грн. за розгляд справи судом першої інстанції (ознайомлення із документами, матеріалами справи, правовий аналіз обставин та правовідносин, формування правової позиції та усна консультація, складання та направлення клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, складання та направлення заяви про перегляд заочного рішення суду та участь представника у судовому засіданні), 30 000,00 грн. за розгляд справи судом апеляційної інстанції (пошук та аналіз судової практики, складання та направлення апеляційної скарги, усна консультація з питань виконання судового рішення, гонорар успіху адвоката (за позитивне рішення) (т. 2 а.с. 8-13).
На підставі вищевикладеного, колегія суддів, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, дійшла висновку, що обґрунтованими є вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн., а тому заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Крім того, судом апеляційної інстанції не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" на оплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду у розмірі 1 211 гривні 20 копійок.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.
Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.
Отже, з урахуванням звільнення позивача від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем на оплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду, у розмірі 1 211 гривні 20 копійок, підлягають компенсації за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України, суд, -
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (назва якого змінана на Товариство з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс") про зобов`язання здійснити реструктуризацію за кредитним договором- додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" судові витрати понесені професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" судові витрати, понесені відповідачем на оплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення суду у розмірі 1 211 (одна тисіча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В задоволенні іншої частини вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст додаткової постанови складено 21 листопада 2024 року.
Судді: