Яготинський районний суд Київської області
Справа № 2-999/05
Провадження № 2-р/382/6/24
У Х В А Л А

Іменем України

"12" вересня 2024 р. Яготинський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Кисіль О. А.

за участю секретаря Захарук Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву старшого державного виконавця Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Содоренко Олександра Васильовича про роз`яснення рішення,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сидоренко О. В. звернувся до Яготинського районного суду Київської області з заявою про роз`яснення рішення.

Заяву обгрунтовано тим, що на виконанні Яготинського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) знаходиться виконавче провадження 10928194 з виконання виконавчого листа №2-999 виданий 28.10.2005 про щомісячне стягнення із ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його доходу.

При виконанні рішення Яготинського районного суду Київської області №2-999 від 28 жовтня 2005 року, було виявлено його незрозумілим в резолютивній частині, а саме: з якої дати розпочати стягнення аліментів та якою датою закінчувати стягнення аліментів.

Враховуючи вищевикладене просив дати роз`яснення рішення Яготинського районного суду Київської області №2-999 від 28 жовтня 2005 року в частині з якої дати розпочати стягнення аліментів та якою датою закінчувати стягнення аліментів.

Заявник в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду спраив повідомлений.

Стягувач звернувся із заявою про розгляд даної заяви у його відсутність, та підтрима заяву подану державним виконавцем.

Боржник в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2005 року, з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його доходу, а також стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на особисте утримання дружини ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини його доходу.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ECHR у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ECHR у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року Європейський суд з прав людини нагадує свою практику, що неможливості для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною закріплений у ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до постанови Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 квітня 2018 року (Справа N 904/1478/15) визначено, що зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду. Предмет доказування під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій складають факти, якими сторони обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Поняття "спосіб і порядок" виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 25.11.2015 у справі N 6-1829цс15.

Оскільки рішення суду по справі № 382/1142/16-ц набрало законної сили, а відтак підлягає обов`язковому виконанню, та виконання вказаного рішення суду передбачає вжиття заходів примусового виконання, в порядку встановленому ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, державним виконавчем не розглянуто заяв сторін по справі, які пропонував подати сторонам державний виконавець як вбачається з наданих доказів заявником. А також державний виконавець у своїй заяві щодо зміни способу і порядку виконання вказаного рішення суду просить встановити спосіб і порядок виконання даного рішення суду не зазначаючи в повній мірі спосіб та порядок з врахуванням того, що суд не може змінювати останнє по суті.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до метаералів справи позов про стягнення аліментів подано до суду 14.10.2005 року. Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Таким чином, враховуючи вище викладене, вказана заява державного виконавця підлягає до задоволення, з огляду на вище викладені вимоги ст.ст.191, 180, 84 СК України.

Керуючись ст. ст.435 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 124, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Роз`яснити рішення Яготинського районного суду Київської області від 27 жовтня 2005 року, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, та вказати, що відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що згідно матеріалів справи складає 14.10.2005 року, і відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та як вбачається з матеріалів справи - ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі ч апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кисіль О.А.