Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 Справа №607/3589/24 Провадження №2/607/1463/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Демковича Ю.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

16.02.2024 позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Гриців О.Я., звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 16 925, 01 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2020 було розірвано. У даному шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають разом із нею. З часу припинення між сторонами відносин, відповідач належним чином не допомагає фінансово, основні витрати по матеріальному забезпеченні дітей виконує позивач.

Зазначає, що їхня неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 04.11.2023 по 03.02.2024 проходила лікування із застосуванням брикетної системи. На встановлення та придбання якої позивачка витратила 33 850, 02 грн., а тому відповідач повинен сплатити половину вартості вказаних послуг в розмірі - 16 925, 01 грн. Тому, для вирішення незапланованих додаткових витрат, пов`язаних з фізичним та моральним розвитком дочки, забезпечення належного лікування вона вимушена звернутися до суду. З цих підстав, просить суд стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.02.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити.

В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, оскільки вважає, що позивачкою не доведено, що витрати на встановлення брекет-систем на даний час є необхідними та спричинені хронічною хворобою дитини, вважає, що це не є лікуванням і не викликано об`єктивними потребами, а є косметичною процедурою вирівнювання зубів.

Судом встановлено, що cторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.11.2005 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2020 року у справі №607/15332/20.

В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим 14.11.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 виданим 13.12.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Позивач разом з дітьми зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 , що стверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи та довідкою №37 виданою 07.02.2024 ДП «Люкс-Житло» ПП «Люкс».

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 03.04.2024 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 7789,50 грн (лютий-березень).

Як вбачається із довідки від 23.03.2024 виданої стоматологом ОСОБА_6, 04.11.2023 у пацієнтки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було розпочато ортодонтичне лікування брекет-системою за ортодонтичними показами, скарги на ротацію передніх верхніх різців та дефіцит місця для прорізування верхнього постійного правого ікла. Діагноз: I клас за Енглем в ділянці 16,46 та 26, 36 зубів, ІІІ клас за Енглем в ділянці 13,43 та 23, 33 зубів. Тортоаномалія 12, 11, 22, 23, 45 зубів. Дефіцит місця для 13 зуба.

Товарними чеками виданими стоматологією, зокрема лікарем ОСОБА_6 за номером 00009143 від 04.11.2023 на суму 1000 грн.; за номером № НОМЕР_3 від 25.11.2023 на суму 16 000,01 грн.; за номером № НОМЕР_4 від 23.12.2023 на суму 250грн.; за номером № НОМЕР_5 від 10.01.2024 на суму 600 грн.; за номером № НОМЕР_6 від 03.02.2024 на суму 16 000,01 грн.; разом зі щоденником лікаря, від 04.11.2023 підтверджується, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 04.11.2023 по 03.02.2024 проходила лікування із застосуванням брикетної системи, на встановлення та придбання якої позивачка витратила 33 850,02 гривень.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Слід зазначити, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Як стверджується довідкою про надання стоматологічних послуг від 04.11.2023, виданої лікарем-стоматологом ОСОБА_6 підставою для встановлення брекет системи для ОСОБА_4 , є встановлений в останньої діагноз: I клас за Енглем в ділянці 16, 46та 26, 36 зубів, ІІІ клас за Енглем в ділянці 13, 43 та 23, 33 зубів. Тортоаномалія 12, 11, 22, 23, 45 зубів. Дефіцит місця для 13 зуба.

Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на лікування є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України, оскільки ОСОБА_4 потребувала довготривалого ортодонтичного лікування. Ці витрати, на переконання суду, викликані особливими обставинами та є виправданими в умовах сьогодення для забезпечення належного розвитку дитини. За наведеного, в усіх наведених вище витратах позивача на дитину зобов`язаний брати участь батько на підставі статті 185 СК України та зважаючи на положення статті 141 цього Кодексу та вимоги статті 12 Закону України "Про охорону дитинства".

З досліджених в судовому засіданні копій письмових доказів, щодо понесених позивачем додаткових витрат на дитину ОСОБА_4 , судом встановлено, що позивачка понесла вказані витрати на загальну суму 33 850, 02 грн.

Згідно з вимогами ст. 141, 180 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках.

Суд враховує, що відповідач є працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, а відтак спроможний сплатити половину понесених позивачкою додаткових витрат на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд, з урахуванням позицій сторін, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, приймаючи до уваги положення ст. 185 Сімейного кодексу України, приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одноразово в сумі 16 925, 01 грн.

Приймаючи до уваги, що позивачка при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Керуючись ст.10, 12, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 16925,01 гривень понесених додаткових витрат на неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресом: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресом: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич