ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У грудні 2023 року АТ «СК «Країна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 13780,30 грн. збитків спричинених внаслідок ДТП. Позивач посилається на те, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір УА/0240897/2.1.5. добровільного страхування наземного транспорту BMW, державний № НОМЕР_1 Відповідно до умов цього договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 19.08.2021 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу BMW, державний № НОМЕР_1 та транспортного засобу DAEWOO державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно повідомлення про ДТП (європротоколу) відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП на підставі звернення страхувальника позивач виплатила страхове відшкодування в розмірі 23279,82 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування №АР001335530 в ТОВ «Страхова компанія «Кредо», то ними було відшкодовану позивачеві шкоду в сумі 9499,52 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 13780,30 грн., яку просили стягнути з відповідача.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду АТ «Страхова компанія «Країна» подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не дослідив докази, а саме не встановив підставу застосування коефіцієннту фізичного зносу ТДВ «СК «Кредо»; не встановив фактичні обставини справи щодо розміру страхового відшкодування, яке відшкодовується страховою компанією відповідача та скаржником потерпілому в рамках договору добровільного страхування; не застосовано до правовідносин правову позицію Верховного суду викладену у Постанові від 03.10.2020 року у справі №352/1384/18.

12 червня від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволеню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлене відповідачу зобов`язання відшкодувати позивачу спірну суму страхової виплати без врахування фізичного зносу транспортного засобу суперечить положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним до регулювання спірних правовідносин.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних підстав.

Встановлено, що 19.04.2021 р. був укладений договір №УА 240897 добровільного страхування наземного транспорту між страховою компанією «Країна» та страхувальником ОСОБА_4 . Предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом BMW 328 XI державний номер НОМЕР_1 , в тому числі на випадок дорожньо-транспортної пригоди.

З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановлено, що 19.08.2021 року о 17-40 в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ-DAEWOO державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля BMW 328 XI державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_1 вину в ДТП визнав.

07.09.2021 року ОСОБА_4 звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до АТ «СК «Країна».

З акту огляду транспортного засобу від 20.08.2021 року судом встановлено, що на автомобілі BMW 328 XI державний номер НОМЕР_1 виявлені ушкодження заднього бамперу.

28.08.2021 року складена ремонтна калькуляція №65512 щодо автомобіля BMW 328 XI державний номер НОМЕР_1 . Вартість ремонту без ПДВ складає 24249,82 грн., вартість ремонту з ПДВ 29099,78 грн.

Зі страхового акту №15/65512/2.1.5.1 від 14.09.2021 р. встановлено, що АТ «СК «Країна» провела розрахунок розміру страхового відшкодування та визначила вартість відновлювального ремонту ТЗ в сумі 29099,78 грн. Зменшення розміру страхового відшкодування на суму 5819,96 грн. на підставі п.14.5 правил (20%). Розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 23279,82 грн. Та мається відмітка на цьому Акті, що сплачено 17.09.2021 р.

Платіжним дорученням №26609 від 17.09.2021 р. підтверджується, що АТ «СК «Країна» виплатила ОСОБА_4 23279,82 грн. страхового відшкодування по стр/а №15/65512/2.1.5.1 від 14.09.2021 р.

Автомобіль ЗАЗ-DAEWOO державний номер НОМЕР_2 застрахований страховою компанією «Кредо», номер полісу НОМЕР_3 , що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.

24.09.2021 р. СК «Країна» звернулась до ТДВ «СК «кредо» з претензією відповідно до вимог ст.. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» по цьому ДТП, в якій просили здійснити виплату страхового відшкодування на користь СК «Країна» у розмірі 23279,82 грн.

З платіжної інструкції №170 від 10.01.2023 р. вбачається, що Страхова компанія «Кредо» перерахувала позивачеві 9499,52 грн. страхового відшкодування згідно акту 2028612-1, поліс АР-1335530.

Згідно страхового акту №2028612-1 СК «Кредо» розмір матеріальної шкоди визначений в сумі 23279,82 грн., сума страхового відшкодування до виплати складає 10092,34 грн. В додатку до страхового акту «Висновок про виплату страхового відшкодування» вказаний коефіцієнт фізичного зносу 0,64.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо винна особа - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статі 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком Страховою компанією «Кредо», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 990 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що сума відшкодування, виплаченого ТДВ «Страхова компанія «Кредо`в порядку регресу позивачу у розмірі 9 499,52 грн, визначена із урахуванням фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а розмір реальних збитків, необхідних для відновлення пошкодженої речі, які відшкодовані Позивачем потерпілому, становлять 23 279,82 грн, тому різниця між цими сумами має бути відшкодована ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 1194 ЦК України для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Таким чином, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» невідшкодовану частину сплаченого страхового відшкодування в розмірі 13 780,30 грн.

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» підлягають стягненню судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції за подання позовної заяви у розмірі 2 684,00 грн та у суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» провідшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 13 780,30 грн (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят гривень тридцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» судові витрати в сумі 6 710 гривень 00 копійок (шість тисяч сімсот десять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді: