Провадження № 2-з/175/90/24
УХВАЛА

"21" листопада 2024 р. смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Білоусова О.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бляхарської Юлії Олександрівни про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Бляхарська Юлія Олександрівна 19.11.2024 р. звернулась із заявою про забезпечення позову одночасно з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 270 142, 12 грн.

В заяві про забезпечення позову просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та житловий будинок, які належать відповідачу ОСОБА_2 .

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК України.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність при цьому передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729 цс 19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом, встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 270 142, 12 грн.

Свою заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що у разі задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди можуть виникнути труднощі у виконанні такого рішення оскільки майно відповідача в будь-який момент може бути відчужене та надає витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що відповідач є власником земельної ділянки та будинку.

При цьому, представник позивача вартість нерухомого майна, на яке просить накласти арешт не зазначає, як і не зазначає обставин, які свідчать про реальний намір відповідача здійснити відчуження майна та доказів на підтвердження цього.

Відсутність відомостей, щодо вартості майна, на яке заявник просить накласти арешт, позбавляє суд можливості належним чином надати оцінку співмірності такого виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Незазначення стороною позивача належного обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, позбавляє суд можливості зробити висновок про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, суд вважає, за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бляхарської Юлії Олександрівни про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 15 днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Білоусова