Провадження № 2-п/554/103/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 р. м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

Головуючого судді : Г.В. Андрієнко

за участю секретаря : О.Ю. Звігольської

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 15.08.2024 р. звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

В заяві вказала , що 06.02.2013 р. Октябрським районним судом м. Полтави було винесено заочне рішення у справі № 1622/11365/201 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором , яким позовні вимоги були задоволені.

ОСОБА_5 зазначила , що не була повідомлена про розгляд справи та не знала про існування судового провадження.

Крім того , вона була позбавлена можливості надати судове рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2010 р. у справі № 2-3352/10 . Даним рішенням ПАТ КБ «Приватбанк « було надано дозвіл на реалізацію предмету застави , а саме автомобіля позичальника за початковою ціною 48430 грн., в рахунок погашення заборгованості в сумі 72864,60 грн.

ПАТ КБ « Приватбанк « продав автомобіль за меншою ціною 30 950 грн., що суперечить резолютивній частині рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2010 р.

Крім того , судом не врахована судова практика ВС при розгляді справ даної категорії стосовно нарахування відсотків , дострокового стягнення кредитних коштів , збільшення міри відповідальності поручителя.

ОСОБА_5 надала суду заяву про розгляд заяви без її участі , прохає задовольнити заяву.

Представник АТ КББ « Приватбанк « в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи , вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України в редакції, що діяла на час прийняття заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача , який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів , якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На даний час діє норма ст. 284 ЦПК України відповідно до якої заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи , якому повне заочне рішення не було вручено у день проголошення , має право на поновлення попущеного строку на подання заяви про його перегляд , якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

ОСОБА_5 посилається на те , що вона до 2024 р. не знала про ухвалене рішення та судову справу.

Однак , в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 18,19 ).

08.10.2012 р. до суду надійшли заперечення на позов від імені ОСОБА_3 , які підписані ОСОБА_4 ( а.с. 23-24 ), в яких зверталася увага на рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 22.12.2010 р.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності, яка підписана ОСОБА_4 ( а.с. 25 ).

ОСОБА_4 надала довіреність від імені ОСОБА_3 від 31.08.2010 р. відповідно до якої ОСОБА_3 доручила ОСОБА_4 бути її представником в усіх судових установах . ОСОБА_4 надані повноваження подавати та підписувати документи за ОСОБА_3 ( а.с. 32 ).

Таким чином , твердження заявниці про те , що їй не було відоме про судове провадження є безпідставними.

Судове рішення від 06.02.2013 р. направлено відповідачам та вручено ОСОБА_3 і ОСОБА_4 25.05.2013 р. ( а.с. 41 ).

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено , що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази , на які він посилається , мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином , для скасування заочного рішення недостатньо лише встановлення неявки в судове засідання , а потрібно ще надати і докази , на спростування позовних вимог.

Відповідач не надав доказів , які б могли спростувати відсутність заборгованості перед банком у розмірі позовних вимог. На час винесення рішення суду було відомо про винесене рішення Апеляційним судом Чернівецької області від 22.12.2010 р. та його висновки враховані судом.

Посилання відповідачки на той факт, що автомобіль проданий не за тією ціною , що вказана у рішенні суду , є безпідставними , оскільки в даному рішенні встановлена початкова ціна продажу, а ціна фактичної реалізації може відрізнятися.

Відповідачем надаються правові висновки ВС у справах даної категорії за 2018-2020 рр. , однак судове рішення винесено у 2013 р.

Фактично відповідач намагається перегляду остаточного рішення , яке було ухвалене 11 років потому.

При поданні заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_5 не довела наявність істотних обставин , які мають суттєве значення для правильного вирішення справи , підлягають додатковій перевірці та правовій оцінці при перегляді справи по суті позовних вимог.

Жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).

В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

У низці своїх рішень ЄСПЛ, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, також указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Базове тлумачення принципу res judicata вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі «Рябих проти Росії», від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 18.11.2004 у справі «Праведная проти Росії», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Понамарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності.

Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Крім того , строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення пропущений, а відповідач ОСОБА_5 не ставить питання про його поновлення.

Враховуючи вищевикладене , керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України ,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м. Полтаві від 06.02.2013 р. по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором-відмовити.

Роз`яснити відповідачу право на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлений 18.11.2024 р.

Суддя : Г.В. Андрієнко