Справа № 629/1789/24
Провадження № 2-о/629/77/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендра Н.В., за участю секретаря Андрієнко С.А., адвоката Балла В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Балла В.В. звернулася до суду з вище вказаною заявою, в обґрунтування якої представник вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з листопада 2018 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. Були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, спільно купували речі, меблі, предмети домашнього побуту, робили ремонт, проводили свята в колі рідних та друзів. 04.03.2022 року ОСОБА_3 уклав контракт на проходження військової служби за контрактом та був призваний до лав Збройних Сил України. В контракті ОСОБА_3 в розділі контактних даних рідних зазначив дані саме ОСОБА_1 як його дружини. 15.11.2022 року на адресу заявника надійшло сповіщення з військової частини, про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в бою за Батьківщину в с. Славне Волноваського району Донецької області під час авіаційного удару по спостережному пункту зі сторони збройних сил російської федерації виконуючи бойове завдання вважається безвісти відсутнім. Зазначив, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для подання документів за місцем служби чоловіка заявника для отримання нею одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули під час дії воєнного стану, а також від даного рішення залежить виникнення її прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про статус ветерана війни гарантії соціального захисту» тощо.

29 березня 2024 року ухвалою суду заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

11 квітня 2024 року ухвалою суду залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Міністерство оборони України та ОСОБА_2 .

24 квітня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України Ляшенком О.О. надано пояснення по справі, в яких останній просив залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування вказав, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи, а у заявниці фактично виник спір, зокрема з в/ч НОМЕР_1 , яка здійснює виплати відповідного грошового забезпечення, передбаченого п.7 «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

25 квітня 2024 року заінтересованою особою ОСОБА_4 надано пояснення на заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в яких остання зазначила, що заявник вводить в оману суд, про те, що мешкала з її сином ОСОБА_3 з листопада 2018 року, оскільки 20.04.2017 року його було засуджено Кромським районним судом Орловської області за ч.3 ст. 264 КК РФ до 2 років позбавлення волі в КП з ЛПЗОД на 2 роки, де і відбував покарання. Крім того показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зв`язку з тим, що в наданих до матеріалів справи фотокарток відсутні дати їх виготовлення та відсутнє сумісне фото сина з заявником. Крім того, син перебував у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_5 , який було розірвано 06.06.2019 року на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

29 квітня 2024 року заінтересованою особою ОСОБА_4 надано заяву про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду, в обґрунтування якої зазначила, оскільки на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою безвісти відсутньою, а отже звернення до суду з метою отримання права на одноразове грошове забезпечення внаслідок його загибелі є передчасним, крім того наявний спір про право.

Представник заявника - адвокат Балла В.В. у судовому засіданні заперечував проти залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, обґрунтовуючи тим, що на даний час вирішується саме питання про проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника з ОСОБА_3 , а не призначення одноразової грошової допомоги.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала думку свого представника щодо заперечення залишення заяви без розгляду.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягала на залишенні заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника військової частини НОМЕР_1

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Ляшенко О.О. у судове засідання не з`явився, у раніше наданих письмових поясненнях просив провести розгляд справи за відсутності представника Міністерства оборони України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч. 2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Як вбачається із змісту заяви та даний факт підтвердила заявниця в судовому засіданні, що встановлення факту проживання її з ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне для подання документів за місцем служби чоловіка заявника для отримання нею одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули під час дії воєнного стану, а також від даного рішення залежить виникнення її прав та обов`язків, визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про статус ветерана війни гарантії соціального захисту» тощо.

Разом з тим, заінтересована особа - ОСОБА_2 , мати безвісно відсутнього ОСОБА_3 , заперечує проти вимог заявника, що зазначені нею у заяві.

Крім того, не погоджуючись із заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Міністерство оборони України вказує, що від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги, при цьому даний факт повністю заперечується заінтересованою особою. У заявниці фактично виник спір, зокрема, з в/ч НОМЕР_1 , яка здійснює виплати відповідного грошового забезпечення, передбаченого п.7 «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки при розгляді заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

З урахуванням спору про право заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Отже, на підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що заявлена вимога через наявність спору про право підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а сама заява - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 259, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 01.05.2024.

Суддя Наталія ЦЕНДРА