Справа №443/890/24
Провадження №2/443/433/24
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на будинок в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право власності на 3/4 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Обґрунтування позовних вимог

В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що згідно витягу №373 від 04.11.2022 із погосподарської книги села Лисків Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області, будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року рахується за 1. ОСОБА_4 - голова сім`ї; 2. ОСОБА_5 - дружина; 3. ОСОБА_6 - дочка; 4. ОСОБА_2 - син. Господарство станом на 30.06.1990 відносилось до суспільної групи колгоспний двір. Із врахуванням викладеного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 станом на 15.04.1991 не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по 1/4 частині будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна їй 1/4 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не залишала, а тому спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями першої черги, спадкування за законом, окрім позивачки, були чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 .. Позивачка та ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_5 спадщину не прийняли. Натомість, чоловік покійної ОСОБА_4 постійно проживав із дружиною на час її смерті, не заявляв про відмову від спадщини, а тому фактично прийняв спадкове майно, але юридично не оформив. Таким чином, маючи свою 1/4 частину будинку як член колгоспного двору та успадкувавши частину будинку після смерті своєї дружини, ОСОБА_4 став фактичним власником половини житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшла належна йому 1/2 частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 займалася похороном свого батька ОСОБА_4 , який проживав разом з нею до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 . На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт від 08.06.2021, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Гречанюк О.П., яким заповів усе своє майно дочці ОСОБА_1 .. Позивачка у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_4 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №507/2021, а 10.01.2024 їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом відносно земельного паю у майні ССП "Свіча", розміром 1.39 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Стрийського (Жидачівського) району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0159374 від 05.07.2012, що належав дружині ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Юридично спадкові права відносно частини будинку позивачка не оформляла. Таким чином, маючи свою 1/4 частину будинку як член колгоспного двору та фактично успадкувавши 1/2 частину після смерті свого батька, позивачка стала фактичним власником 3/4 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . 33. З метою юридичного оформлення спадкових прав відносно житлового будинку позивачка 18.11.2022 звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови стало те, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивачка немає можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 і який фактично є у її власності, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Процесуальні рішення, постановлені по справі

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 05.06.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання на 25.07.2024 /а.с. 29-30/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.07.2024 клопотання представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Яременка І.О., про витребування доказів задоволено. Витребувано з Жидачівської державної нотаріальної контори оригінал або належним чином завірену копію спадкової справи №507/2021 року, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 .. Підготовче засідання відкладено на 12.08.2024 /а.с.42-43/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.08.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 11.09.2024 /а.с.49-50/.

Розгляд справи по суті відбувся 11.09.2024 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, представник позивачки адвокат Яременко І.О., через канцелярію суду, подав заяву у якій просить розглядати справу без їхньої участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав заяву згідно якої просить розглядати справу без його участі та уточнені позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 11.09.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 19.09.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 на праві особистої власності належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 /а.с.9/.

Згідно витягу №373 від 04.11.2022 року із погосподарської книги с. Лисків Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області, будинковолодіння по АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року рахується за: ОСОБА_4 - голова сім`ї; ОСОБА_5 дружина; ОСОБА_6 дочка; ОСОБА_2 син. Господарство станом на 30.06.1990 відносилось до суспільної групи колгоспний двір. На балансі селищної ради будинковолодіння не рахується /а.с.10/.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , було споруджено у 1974 році та має наступні характеристики: А-1 житловий будинок; а1 сходи; Б сарай; В сарай; Г літня кухня; г1 підвал; г2 сходи; №1 ворота з хвірткою; №2 горожа; №3 хвіртка; №4 ворота; №5 криниця /а.с.15-19/.

Відповідно до висновку про ринкову вартість квартири житловий будинок, загальною площею 40,4 кв.м., житловою площею 23,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість об`єкта оцінки становить 60 600 грн /а.с.20/.

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 10.08.1968 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 одружились 10.08.1968, про що зроблено відповідний запис №103. Після одруження присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » /а.с.8/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Зарічненською сільською радою Жидачівського району Львівської області 23.07.2009 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 рік /а.с.11/.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за параметрами пошуку ОСОБА_5 інформація відсутня /а.с.48/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області 20.08.2021 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 76 років /а.с.12/.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру ( заповіти/ спадкові договори) №67105157 від 02.11.2021 ОСОБА_4 залишив заповіт №67789024.

Відповідно до заповіту №304 від 08.06.2021 ОСОБА_4 все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буду належати йому і на що він за законом матиме право, заповів дочці ОСОБА_1 ..

Згідно з довідкою № 2810 від 20.08.2021 виданої Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області ОСОБА_1 про те, що вона займалася похороном свого батька ОСОБА_4 , який проживав разом з ним до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 .Адреса проживання: АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство /а.с.13/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину , зареєстрованому в реєстрі за № 61, від 10.01.2024 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 відносно земельного паю у майні ССП "Свіча", розміром 1.39 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Стрийського (Жидачівського) району Львівської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЛВ № 0159374 від 05.07.2012, що належав дружині ОСОБА_4 . ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав /а.с.14/.

Відповідно до заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 звернулась в Жидачівську ДНК Львівської області про прийняття спадщини , яка залишилась після смерті ОСОБА_4 на день його смерті, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Зарічненської сільської ради, Жидачівського району, Львівської області. Спадщину вона приймаю. Крім неї відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України спадкоємців немає.

Згідно постанови завідувача Жидачівської ДНК ОСОБА_9 про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.11.2022 №296/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом /а.с.21/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Положеннями ст. 126 ЦК УРСР встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.1 ст.1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Спірне будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 станом на 30.06.1990 року відносилося до суспільної групи «колгоспний двір» та рахувався за громадянами: за ОСОБА_4 . - голова сім`ї; ОСОБА_5 - дружина; ОСОБА_6 - дочка; ОСОБА_2 син, яким умовно належало по 1/4 частки в майні колгоспного двору.

В ході судового розгляду встановлено, що після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , успадкував 1/4 частки в майні колгоспного двору та фактично став власником 1/2 частки в спірному будинковолодінні, оскільки йому як члену колгоспного двору належала 1/4 частки (1/4+1/4), так як постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, а відтак вважається таким, що фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив.

Позивачка ОСОБА_1 є особою на чию користь складено заповіт ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку), що підтверджується заявою ОСОБА_1 , згідно якої вона звернулась у Жидачівську Державну нотаріальну контору , внаслідок чого було заведено спадкову справу №507/2021 та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну часту (пай) в майні СПП «Свіча», розміром 1,39 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Зарічненської сільської ради Стрийського району (Жидачівського району) Львівської області.

Таким чином, позивачка фактично стала власницею 3/4 спірного будинковолодіння, оскільки їй як члену колгоспного двору належала 1/4 частка майна. (1/2+1/4).

Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності уточнених позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на 3/4 спірного житлового будинку.

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право власності на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спірний житловий будинок з надвірними спорудами, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на будинок в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 3/4 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко