441/1490/24 2/441/656/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18.09.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого Ференц О.І.
за участю секретаря судових засідань Пеленської Х.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно колгоспного двору, -
13.06.2024 позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 24.09.2007 помер ОСОБА_4 , який проживав на АДРЕСА_1 в будинку, який має статус «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 він був головою цього двору, членами двору були його дружина - ОСОБА_5 ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_7 , та внучки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Таким чином усі вони мали по 1/6 частині майна у вказаному колгоспному дворі. Дерев ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не склавши за свого життя заповітів. Спадщину після них прийняла дочка ОСОБА_2 , відтак її частка у будинку склала 3/6. ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після його смерті прийняли дочки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також дружина ОСОБА_2 . Відповідно частки у майні колгоспного двору розподілилися наступним чином ОСОБА_2 належить 5/9 частин (3/6 + 1/18), Майхер (д.п. Голубник) У.І. 2/9 (1/6 + 1/18) та Кулик (д.п. Голубник) М.І. 2/9 (1/6 + 1/18). На даний час вони проживають у даному будинку, відповідачка перебуває за кордоном, контакту з нею немає. Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Павлишин Х.І. відмовлено їм у нотаріальному оформленні спадкових прав на спірний будинок через відсутність зареєстрованого права власності на такий.
З огляду на наведені обставини просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 право власності на 2/9 частини цього ж будинковолодіння.
Сторони в судове засідання не з`явилися, від представниці позивачів надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечують.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подала, клопотань про відкладення судового засідання від неї не надходило, причини неявки суду не повідомила.
У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Судом встановлено, що згідно записів погосподарської книги № 3 Коропузької сільської ради на 1986-1990, 1991-1995 роки зареєстровано колгоспний двір в с. Коропуж Городоцького району Львівської області на ОСОБА_12 . Список членів господарства на 15.04.1991: дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_2 дочка, ОСОБА_7 зять, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 внучки (а.с.20, 23-26, 27-30).
Дерев ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Коропуж Городоцького району Львівської області (а.с.11). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 226 від 30.10.2023 ОСОБА_13 проживала та була зареєстрована до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на АДРЕСА_1 . Разом з нею за цією адресою проживали та були зареєстровані чоловік ОСОБА_12 , донька ОСОБА_2 , зять ОСОБА_7 , та внучки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Заповіт від імені ОСОБА_14 не посвідчувався (а.с.21). Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_15 не заводилася (а.с.32).
Дерев ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Коропуж Городоцького району Львівської області (а.с.12). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 220 від 23.10.2023 ОСОБА_12 проживав та був зареєстрований до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 на АДРЕСА_1 . Разом з ним за цією адресою проживали та були зареєстровані донька ОСОБА_2 , зять ОСОБА_7 , зять ОСОБА_17 , та внучки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . Заповіт від імені ОСОБА_18 не посвідчувався (а.с.22). Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_19 не заводилася (а.с.31).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (а.с.8-10).
ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею майна вказаних осіб, яка спадщину прийняла, що підтверджується рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 09.04.2024 у цивільній справі № 441/180/24 (а.с.8-10). ОСОБА_2 після смерті батька звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадкове майно житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2023 їй відмовлено у видачі такого через відсутність правовстановлюючих документів на таке спадкове майно (а.с.17).
Згідно довідки Самбірського МБТІ № 2142 від 18.10.2023 за записами у реєстрових книгах Самбірського БТІ право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.18). Аналогічна інформація міститься і у довідці КП «Городоцьке БТІ» № 176 від 25.10.2023 (а.с.19).
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Рудки Самбірського району Львівської області (а.с.13). Спадкова справа після його смерті не заводилася (а.с.64). ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.02.1985 (а.с.14). ОСОБА_9 та ОСОБА_22 є дочками ОСОБА_7 (а.с.14-16). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 180 від 18.09.2024 ОСОБА_7 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та зять ОСОБА_17 .
Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 24.10.2023, такий 1972 року забудови, складається з чотирьох кімнат, веранди та коридору, загальною площею 70.2 кв.м. (а.с.33-45).
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.
У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.
Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.
Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Таким чином, оскільки ОСОБА_12 , ОСОБА_23 та ОСОБА_7 померли після припинення колгоспного двору, їхні частки увійшли в склад спадкового майна згідно правил спадкування, які діяли на час відкриття спадщини кожного з них.
Судом встановлено, що членами спірного колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, станом на 15.04.1991 були батьки позивачки ОСОБА_2 , позивачі, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_24 .. Таким чином кожен із них як члени колгоспного двору набув права на його частку в розмірі по 1/6 частині.
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
З огляду на те, що позивачка у справі ОСОБА_2 , набула у власність 1/6 частину спірного майна як частку у майні колгоспного двору, крім цього вона є єдиним спадкоємцем за законом майна ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , спадщину після смерті кожного зі спадкодавців прийняла згідно вимог ЦК України, також є одним із трьох спадкоємців майна ОСОБА_7 , яка спадщину прийняла, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює їй належне оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, суд вважає, що за нею слід визнати право власності на 5/9 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 (1/6 частка у майні колгоспного двору, 1/6 частка в порядку спадкування після смерті матері, 1/6 в порядку спадкування після смерті батька та 1/18 в порядку спадкування після смерті чоловіка) в порядку спадкування за законом та як частку у майні колгоспного двору.
З огляду на те, що позивачка у справі ОСОБА_1 , набула у власність 1/6 частину спірного майна як частку у майні колгоспного двору, крім цього вона є однією із трьох спадкоємців майна ОСОБА_7 , яка спадщину прийняла, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює їй належне оформлення своїх спадкових прав в нотаріальному порядку, суд вважає, що за нею слід визнати право власності на 2/9 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 (1/6 частка у майні колгоспного двору та 1/18 в порядку спадкування після смерті батька) в порядку спадкування за законом та як частку у майні колгоспного двору.
На підставі ст. 16, 328, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 140, 200, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 5/9 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_20 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_21 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і як на частку у майні колгоспного двору.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на 2/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і як на частку у майні колгоспного двору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Городоцького районного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий Ференц О.І.