КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 759/16478/23

номер провадження: 22-ц/824/2853/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року у складі судді Бабич Н.Д., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 02 липня 2019 року судом було розглянуте та затверджене подання старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Миронова Д.А. про затвердження мирової угоди на стадії виконання судового рішення від 12 квітня 2019 року, укладеної між сторонами у виконавчому провадженні НОМЕР_1 у цивільній справі №759/3403/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Вказував, що на адреси відповідача неодноразово направлялись вимоги про виконання мирової угоди на стадії виконання судового рішення від 12 квітня 2019 року, яка була затверджена ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року. Однак станом на 29 серпня 2023 року ОСОБА_2 не виконав мирову угоди та в добровільному порядку не повернув грошові кошти за договором позики від 29 січня 2013 року згідно з рішенням суду від 02 вересня 2016 року. Тому вважав, що наявні правові підстави для розірвання мирової угоди на стадії виконання судового рішення. Вказував, що загальна сума мирової угоди на стадії виконання судового рішення від 12 квітня 2019 року становить 425 948 грн 13 коп.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив: розірвати затверджену мирову угоду на стадії виконання судового рішення від 12 квітня 2019 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 425 948 грн 13 коп., інфляційні витрати в розмірі 477 783 грн 29 коп., 3% річних в розмірі 89 332 грн 48 коп. та пеню в розмірі 872 826 грн 86 коп., а всього - 1 865 890 грн 76 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 493 грн 00 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та відшкодування збитків.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у даній справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що всі судові процеси першої та апеляційної інстанції з відповідачем проходили у Святошинському районному суд міста Києва, тобто за місцем реєстрації відповідача, а також мирову угоду було затверджено саме Святошинським районним судом міста Києва.

Вказує, що у позовній заяві він просив суд розірвати мирову угоду між позивачем та відповідачем, а не примушувати відповідача виконувати її. Проте суд не повністю дослідив зміст позовної заяви, оскільки у позовній заяві позивач також просить суд про відшкодування збитків, завданих відповідачем невиконанням умов мирової угоди.

ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направила.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак суд першої інстанції належним чином вимог закону не виконав, прийняв судове рішення без дотримання норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої керувався п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України й виходив із того, що вимоги позову про розірвання мирової угоди та відшкодування збитків не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки у випадках невиконання зобов`язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду. До того ж питання примусового виконання мирової угоди вирішуються або через виконавчу службу або за зверненням з позовом про спонукання до виконання.

Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що реалізовуючи своє абсолютне право на судовий захист, у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання мирової угоди та відшкодування збитків, посилаючись на те, що відповідач не виконує вимоги мирової угоди на стадії виконання судового рішення від 12 квітня 2019 року, яка була затверджена ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 липня 2019 року.

Так у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 555/2195/18 (провадження № 61-20754св19), яка була розглянута судами по суті в порядку цивільного судочинства та предметом якої було, зокрема, розірвання мирової угоди, Верховний Суд надав предметну оцінку обґрунтованості позовних вимог про розірвання мирової угоди.

При цьому в даному випадку колегія суддів приймає до уваги, що суд першої інстанції не наділений повноваженнями визначати обґрунтованість позову та спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23, провадження № 11-192заі23).

Тобто, звернення особи до суду з позовом про розірвання мирової угоди не може бути передбаченою п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Однак суддя першої інстанції наведених вище вимог закону, правових висновків Верховного Суду та обставин справи належним чином не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 1 ч.1 ст.186 ЦПК України, з тих підстав, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково. Під час розгляду справи суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Святошинського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: