справа № 939/1146/23
головуючий у суді І інстанції Міланіч А.М
провадження № 22-ц/824/5255/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
УХВАЛА

01 травня 2024 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Мостова Г.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , зареєстрований 01 грудня 1984 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськвиконкому Київської області (актовий запис № 1473).

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплати судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп.

15 квітня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Апелянтом заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання указаної апеляційної скарги на рішення суду до ухвалення рішення за результатом розгляду скарги, яке мотивоване тим, що станом на сьогодні апелянт перебуває у тимчасовому скрутному фінансовому становищі та не має фінансової спроможності одномоментно заплатити суму судового збору до 15 квітня 2024 року, при цьому зазначає. що така спроможність з`явиться пізніше, але у будь-якому випадку до закінчення розгляду апеляційної скарги.

Вирішуючи указане клопотання, апеляційний суд враховує таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

За змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення за наявності хоча б однієї з таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або: 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Так, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ "Kniat v. Poland" від 26.07.2005, Рішення ЄСПЛ "Jedamski and Jedamska v. Poland". Від 25.07.2005).

Таким чином, основною умовою для відстрочки суми сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.

Звертаючись із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, апелянт не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували майновий стан, на момент подачі апеляційної скарги, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 356 ЦПК України, зокрема щодо надання доказів сплати судового збору у розмірі, визначеному законодавством, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення доступу до правосуддя, апеляційний суд вважає за доцільне продовжити строк для усунення недоліків, визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 02 квітня2024року, та повторно попередити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2024 року, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що невиконання вимог цієї ухвали є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.І. Мостова