Провадження № 2/761/8473/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., за участю секретаря судового засідання Каніковського Б.А., представника позивача Майстренко Л.О. , представника відповідача Перепелицін К.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2024 р. представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Майстренко Л.О. звернувся до суду з позовом до Київської міської ради про стягнення інфляційних збитків у розмірі 119027,96 грн., 3 % річних у розмірі 62439,14 грн. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа № 752/19106/21 за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання договорів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та проведеної на його підставі державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Київської міської ради про відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року позов заступника Генерального прокурора задоволено частково й зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зокрема, постановлено стягнути з Київської міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету міста Києва на користь ОСОБА_3 1 500 000 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

Попри те, відповідачем на день подачі позову позивачем, не перерахував ніяких грошових коштів на банківські рахунки ОСОБА_3 , а тому, з огляду на зазначене, вважає, що, в зв`язку з невиконанням рішення суду, було порушено його права та охоронювані законом інтереси, він вимушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій у виді 3% річний та інфляційних втрат внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати майнової шкоди у належному розмірі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2024р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

15.08.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив в якому просить відмовити позивачу в повному обсязі.

16.08.2024 року від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.08.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував та просив відмовити в повному обсязі.

Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 6 Конституції України визначає, що Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Як убачається з матеріалів справи, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувала справа № 752/19106/21 за позовом заступника Генерального прокурора в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання договорів недійсними, скасування рішення про державну реєстрацію прав та проведеної на його підставі державної реєстрації прав, зобов`язання повернути земельну ділянку, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Київської міської ради про відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року по справі №752/19106/21 за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Київської міської ради, про відшкодування майнової шкоди позовні вимоги задоволено частково, а саме - стягнуто з Київської міської ради (м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ) за рахунок коштів місцевого бюджету міста Києва на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування майнової шкоди 1 500 000 (один мільйон п?ятсот тисяч) гривень.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року рішення суду першої інстанції залишене без змін.

За приписами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

04 квітня 2023 року ОСОБА_3 на підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 752/19106/21, який стягувач направив для виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Листом від 11 березня 2024 року № 04.1-01-10/2531 Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві повідомило ОСОБА_3 про те, що Київська міська рада не передбачила окремої бюджетної програми чи відповідних бюджетних призначень для відшкодування шкоди, заподіяної юридичним та фізичним особам і тому неможливе виконання рішення суду.

Позивач намагався з`ясувати причини невиконання судового рішення, встановити відповідальних за це посадових осіб боржника та з`ясувати наміри боржника виконати рішення суду. Для цього представник ОСОБА_3 , адвокат Майстренко Л.О., направила відповідні адвокатські запити: від 08 травня 2024 року № 16-11/1-21/аз-1 на адресу Департаменту фінансів Київської міської державної адміністрації (виконавчого органу Київської міської ради) та від 18 червня 2024 року № 16-11/1-21/аз-2 на адресу Київської міської ради.

Згідно відповідей Департаменту фінансів лист від 21 травня 2024 року № 054-9-08/1084 та від 27 червня 2024 року № 054-9-08/1374, зазначено, що Рішеннями Київської міської ради від 08.12.2022 № 5828/5869 «Про бюджет міста Києва на 2023 рік» та від 14.12.2023 № 7531/7572 «Про бюджет міста Києва на 2024 рік» не передбачено окремої бюджетної програми чи відповідних бюджетних призначень для відшкодування шкоди, заподіяної фізичними та юридичним особам.

За таких обставин, Позивач має право вимагати стягнення з Відповідача відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дана норма матеріального права визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання.

Дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

В розумінні даної норми закон,у нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Наведене вище узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18).

Зобов`язання, що виникли у відповідача Київської міської ради на підставі судового рішення є грошовими та виражені в національній валюті.

Матеріалів справи, як вже зазначалось, не містять доказів виконання зобов`язань належним чином.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, що вказано у постанові Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до розрахунку наданим позивачем, які були перевірені під час розгляду справи, 3% річних за період з 01.03.2023 р. по 16.08.2024 р. становить 65881,77 грн., інфляційні збитки - 119027,96 грн.

За встановлених обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати сплати 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 11, 23, 509, 524, 526, 530, 625, Цивільного кодексу України , ст.ст. 2, 4, 5, 13, 16, 76, 81, 258, 259, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Київської міської ради про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Київської міської ради () за рахунок коштів бюджетних асигнувань як юридичної особи на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) грошові кошти відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 березня 2023 року по 16 серпня 2024 року, а саме: - 3% річних у сумі 65 881 грн. 77 коп., інфляційні втрати в сумі 119 027 грн. 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Київської міської ради () на користь ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) cудовий збір у розмірі 1849,13 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.09.2024 року.

Суддя Ю.О. Матвєєва

17 вересня 2024 року