КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/86/24
Провадження № 22-вк/824/71/2024
Головуючий: Немировська О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року Київський апеляційний суд в складі:

судді - Немировської О.В.,

при секретарі - Черняк Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві за участі представника Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» - Хомин Оксани Мирославівни заяву Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 473/2023 від 12 лютого 2024 року за позовом Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення боргу,

встановив:

18 червня 2024 року до Київського апеляційного суду було подано заяву Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 473/2023 від 12 лютого 2024 року за позовом Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення боргу.

У запереченнях на заяву про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2024 року у справі № 473/2023 Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі філії «Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» просить відмовити у задоволенні заяви стягувача.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» - Хомин Оксани Мирославівни, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

26 вересня 2023 року до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України надійшла позовна заява Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» № 1/KMLF/114/2023 від 22 вересня 2023 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» 70 910,90 євро, в тому числі 69 967,77 євро основного боргу за поставлену продукцію, 943,13 євро - 3 % річних, а також витрат за сплати арбітражного збору і витрат на правову допомогу в сумі 2 500,00 євро.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2024 року позов було задоволено частково, стягнуто з боржника на користь стягувача 69 967,77 євро основного боргу за поставлену продукцію, 314,38 євро - 1 % річних та 3 919,14 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 74 201,96 євро. Провадження у справі в частині стягнення з боржника процентів річних в сумі 628,75 євро було припинено у зв`язку з відмовою стягувача від цих позовних вимог. В задоволенні вимог про стягнення з боржника витрат на правову допомогу в сумі 2 500,00 євро було відмовлено.

Звертаючись до суду з вказаною заявою у червні 2024 року Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING», в особі представника - адвоката Хомин О.М., просила визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2024 року ухваленого у складі: одноособового арбітру - Андрія Климчука у справі № 473/2023 за позовом Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення боргу. Вказаним рішенням було стягнуто 69 967,77 євро основного боргу за поставлену продукцію, 314,38 євро - 1 % річних та 3 919,14 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 74 201,96 євро. Провадження у справі в частині стягнення з боржника процентів річних в сумі 628,75 євро було припинено у зв`язку з відмовою стягувача від цих позовних вимог. В задоволенні вимог про стягнення з боржника витрат на правову допомогу в сумі 2 500,00 євро було відмовлено.

В судовому засіданні представник заявника - Хомин О.М. заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в судові засідання, які були призначені на 15 серпня 2024 року, 12 вересня 2024 року та 16 вересня 2024 року не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином, про причину неявки не повідомив, клопотань про відкладення справи не подав. Таким чином, поважних причин неявки представника АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в судове засідання не встановлено, а тому підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України підлягає визнанню та примусовому виконанню на території України, відповідно до зобов`язань взятих Україною при ратифікації Конвенції Організації Об`єднаних націй від 10 червня 1958 року «Про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень».

Частиною першою статті 475 ЦПК України передбачено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

У запереченнях на заяву АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі філії «Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» вказує, що підприємство боржника відноситься до суб`єктів господарювання державного сектору економіки, включене до переліку підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, забезпечує безпечну експлуатацію та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики. Також, боржник зазначає, що рішення МКАС порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України, фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів у розмірі 74 201,29 євро з підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, та матиме наслідок належного забезпечення оплати заробітної плати працівникам, можливості доведення підприємства до банкрутства, впливу на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в літньо-осінньо-зимовий період, не виконання покладених на боржника спеціальних обов`язків державою, а також постійною готовністю України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

В ст. 474 ЦПК України закріплено, що рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

За положеннями ч. 3 статті 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

В статті 478 ЦПК України та статті 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Питання визнання та виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів врегульовано Конвенцією Організації Об`єднаних націй від 10 червня 1958 року «Про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень» (Нью-Йоркська конвенція). Відповідно до статті 6 Закону України «Про правонаступництво України» Україна підтвердила свої зобов`язання за міжнародними договорами, укладеними Українською РСР до проголошення незалежності України. Нью-Йоркська Конвенція набрала чинності для України 10 січня 1961 року.

Згідно зі статтею V Нью-Йоркської конвенції у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2024року, ухваленого у складі: одноособового арбітру - Андрія Климчука у справі № 473/2023 за позовом Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення боргу,стягнуто з АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» 69 967,77 євро основного боргу за поставлену продукцію, 314,38 євро - 1 відсоток річних та 3 919,14 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Загальна сума виплат, що були стягнуті арбітражем з відповідача на користь позивача, становить 74 201,29 євро.

Відповідно до контракту поставки № 53-129-01-22-02604 від 07 грудня 2022 року та Специфікації № 1 до нього, позивач 27 лютого 2023 року поставив відповідачу автомобільним транспортом на умовах поставки DAP - склад Південноукраїнського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», 55000, Україна, м. Южноукраїнськ (згідно з Incoterms 2010) продукцію - прокладку гребінчасту (креслення К4-19172-0) - у кількості 3-х штук на загальну суму 69 967,77 євро, що підтверджується копіями міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № CZ 0032802 від 24 лютого 2023 року з відмітками Закарпатської та Миколаївської митниць ДФС України, а також вантажоодержувача (ВП «Складське господарство») про одержання продукції та інвойсу № ЕХ 230100001 від 24 лютого 2024 року.

Пунктом 4.2 контракту поставки № 53-129-01-22-02604 від 07 грудня 2022 року передбачено, що покупець сплачує вартість продукції шляхом переказу коштів протягом 30 робочих днів з моменту поставки, за умови належним чином оформленої митної декларації та позитивних результатів проведення вхідних контролів, що підтверджується відповідними актами та ярликом на придатну продукцію.

Відповідно до п. 5.5 контракту датою поставки вважається дата підписання в графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладної на продукцію (CMR) відповідальної особи вантажоодержувача - ВП «Складське господарство» про прибуття продукції в пункт призначення, тобто 27 лютого 2023 року.

Продукція, яка була поставлена позивачем, була прийнята відповідачем за якістю та кількістю і успішно пройшла процедури вхідних контролів на АЕС, що підтверджується ярликом на придатну продукцію № Я-0226-23 від 15 березня 2023 року.

Тобто, відповідно до умов контракту, відповідач мав здійснити оплату поставленої позивачем продукції в сумі 69 967,77 євро не пізніше 10 квітня 2023 року.

Однак, відповідач не здійснив оплату за поставлену продукцію та порушив зобов`язання контракту та приписи статей 53 та 59 Віденської конвенції, згідно до якої покупець зобов`язаний сплатити вартість товару і прийняти поставку товару згідно з вимогами договору та цієї конвенції; покупець зобов`язаний сплатити вартість у день, який встановлено чи може бути визначено згідно з договором та цією Конвенцією, без необхідності якогось запиту або виконання яких-небудь формальностей з боку продавця.

Посилання боржника на те, що АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» - є основним постачальником електричної енергії та виконання рішення МКАС від 12 лютого 2024 року і стягнення з нього грошових коштів у розмірі стягнутих, ставить під загрозу фінансування заходів із забезпечення сталої та безпечної роботи об`єктів атомної енергетики чим загрожує безпеці держави та населенню України, є неспроможними та не скасовує зобов`язання божника перед позивачем для виконання обов`язків, передбачених контрактом поставки № 53-129-01-22-02604 від 07 грудня 2022 року.

Заперечення представника АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» про те, що визнання і надання дозволу на виконання визнання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 грудня 2024 року у справі № 473/2023 порушить публічний порядок України, оскільки з державного підприємства, яке має стратегічне значення для економіки і національної безпеки держави, будуть стягнуті значні грошові кошти, що негативно вплине як на забезпечення надійності та ефективності роботи атомних електростанцій, так і на енергетичну галузь в цілому, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 478 ЦПК України суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо суд визнає, що визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 вказано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Міжнародний публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями. Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи: у тому числі суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, не порушення територіальної цілісності тощо.

Тобто правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 824/256/2018, провадження № 61-10836ав19.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що застосовується до договору згідно з положеннями цього розділу, охоплює дійсність договору, тлумачення договору, права та обов`язки сторін, виконання договору, наслідки невиконання або неналежного виконання договору, припинення договору, наслідки недійсності договору, відступлення права вимоги та переведення боргу згідно з договором.

Відповідно до частини другої статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», частини другої статті 78 Закону України «Про виконавче провадження» в Україні не можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах щодо стягнення заборгованості з підприємства оборонно-промислового комплексу, внесеного до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, на користь юридичної особи держави-агресора та/або держави-окупанта або юридичної особи з іноземними інвестиціями чи іноземного підприємства держави-агресора та/або держави-окупанта.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 692 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до матеріалів справи рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2024 року вирішено питання про стягнення з АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» коштів у зв`язку з невиконанням умов контракту від 07 грудня 2022 року, підписаного та погодженого сторонами, який не визнано недійсним у судовому порядку, отже, який є обов`язковим для сторін.

Вказане рішення не створює для боржника обов`язку сплатити за щось протизаконне, не вказує на порушення бюджетного законодавства, а стосується порядку виконання зобов`язань, які виникли між учасниками цієї справи на підставі укладеного ними контракту у сфері господарських правовідносин.

Обставини, встановлені рішенням МКАС при ТПП України від 12 лютого 2024 року, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ Держави Україна, вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Враховуючи викладене, суд вважає, що АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» не довело, що рішення арбітражного суду впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна, чи що вказане рішення завдасть шкоди суверенітету чи безпеці держави Україна, а отже, порушує публічний порядок України.

Необґрунтована відмова у наданні дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду є свого роду блокуванням рішення і може, у випадку свавільного застосування, носити характер штучного нормативного бар`єру, який з точки зору міжнародного права є абсолютно недопустимим. Це блокування не тільки не відповідатиме цілям міжнародного арбітражу, але й буде порушувати законні права, які це арбітражне рішення може фактично надавати стягувачу в інших державах. Відмова у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання на території України арбітражного рішення може порушувати гарантії, передбачені частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, становитиме непропорційне втручання у право власності стягувача на присуджені грошові кошти (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року в справі № 761/39565/17).

Представником заявника також було заявлено клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 500 євро, посилаючись на Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 03 липня 2023 року № KMLF/114/2023 та рахунок № 3/114/2023 від 05 червня 2024 року.

Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник заявника надав Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 03 липня 2023 року № KMLF/114/2023 та рахунок № 3/114/2023 від 05 червня 2024 року, укладений між Компанією «NORMA TRADE ENGINEERING» (замовник) та «KOPUS & MULIAR» LAW FIRM(виконавець).

Пунктом 1 Додаткової угоди передбачено, що в порядку та на умовах, визначених Договором, Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво Клієнта в Київському апеляційному суді під час розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 473/2023 від 12 лютого 2024 року.

В пункті 2 Додаткової угоди сторони погодили, що загальна сума Додаткової угоди (сума гонорару Адвокатського об`єднання) становить 500 (п`ятсот) євро, які Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню протягом 3 робочих днів з дати укладення даної Додаткової угоди.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення заявником розмір витрат на правничу допомогу в сумі 500 євро відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості.

Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

Доводи божника, викладені в запереченнях на заяву про визнання і надання дозволу на виконання рішенням МКАС при ТПП України від 12 лютого 2024 року у справі № 473/2023, не містять обґрунтованих підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та стягнення із боржника Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» витрат правову допомогу, понесених у суді у справі № 22-вк/824/71/2024 у розмірі 500 євро.

Також з боржника Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору при подачі заяви до суду. Згідно з частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК Українисудовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки заявником було сплачено судовий збір при зверненні з даною заявою, з боржника слід стягнути судовий збір на користь заявника 1 514,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 23, 474-479 ЦПК України, суд

постановив:

заяву Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі № 473/2023 від 12 лютого 2024 року ухваленого у складі: Андрія Климчука - одноособовий арбітр, за позовом Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення боргу задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 12 лютого 2024 року у справі № 473/2023 ухваленого у складі: Андрія Климчука - одноособовий арбітр, за позовом Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» про стягнення боргу.

Видати виконавчий лист про стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» 69 967,77 євро - основного боргу за поставлену продукцію, 314,38 євро - 1% річних та 3 919,14 євро - на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 74 201,29 євро.

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» судовий збір у розмірі 1 514,00 гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» на користь Компанії «NORMA TRADE ENGINEERING» витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 500 євро.

Відомості щодо учасників справи:

Стягувач: Компанія «NORMA TRADE ENGINEERING» (Чешська Республіка), реєстраційний номер: CZ06263321, адреса місцезнаходження: На роудних 443/18, Північне передмістя, 301 00 Плзень, Чеська Республіка.

Боржник: Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ», реєстраційний номер: 24584661, адреса місцезнаходження: вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, Україна.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2024 року.

Суддя