Провадження № 4-с/742/9/24
Єдиний унікальний № 742/5365/23
УХВАЛА

05 вересня 2024 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Ільченко О.І., при секретарі судового засідання Тандури К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бориспільського відділу ДВС в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Братусь Людмили Миколаївни, щодо повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області зі скаргою на дії державного виконавця Бориспільського відділу ДВС в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Братусь Л.М., у якій просить суд скасувати повідомлення від 03.05.2024 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання відносно виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області виданого 22.01.2024 № 742/5365/23, скасувати вказане повідомлення та зобов`язати прийняти до виконання виконавчий лист від 05 грудня 2023 року, № 742/5365/23 виданого 22 січня 2024 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Свої вимоги обґрунтував тим, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Сидоренко Л.О. про визначення додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання дій/бездіяльності нотаріуса протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. За наслідками розгляду його позовної заяви в суді 05.12.2023 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області по справі № 742/5362/23 було ухвалено рішення про задоволення його позовних вимог та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 1073,60 грн. сплаченого судового збору. Після отримання виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.01.2024 ним подано до Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про примусове виконання рішення суду в частині стягнення судових витрат.

Проте, 13.05.2024 він отримав лист з повідомленням державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Братусь Л.М. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому листі не зазначено дату народження боржника та його реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Вважає, що такі дії державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Братусь Л.М., щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не відповідають нормам діючого законодавства України та порушують його право на виконання судового рішення, тому він і звернувся до суду з даною скаргою. А також, у зв`язку з порушенням не з його вини строку оскарження дій державного виконавця, просить поновити строк для подачі скарги. Оскільки, ним в травні 2024 року до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області була подана скарга на Бориспільський відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оскарження дій/бездіяльності відділу державної виконавчої служби та зобов`язання вчинити певні дії, так як повідомлення державного виконавця від 03.05.2024, з якого йому стало відомо про порушення його прав та інтересів, було отримано ним 13.05.2024. Однак, 01.06.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області винесена ухвала, провадження № 4-с/747/6/24, якою його скаргу залишено без розгляду. Судове рішення вмотивоване тим, що його скарга не відповідає вимогам частини другої статті 183 ЦПК України, оскільки скаржником не надано докази про надсилання скарги з додатками іншим учасникам справи (провадження). Тому він 20.06.2024 знову звернувся до суду з даною скаргою.

У судове засідання скаржник не з`явився, але у скарзі просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець Бориспільського відділу ДВС в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Братусь Л.М. у судове засідання не з`явилася, проте, в.о. начальником віддщілу ОСОБА_3 було надіслано заперечення на дану скаргу, у якому зазначено, що 03.05.2024 державним виконавцем відділу винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у заяві про прийняття до виконання та у виконавчому документі відсутні будь-які відомості, за допомогою яких можна ідентифікувати боржника, а саме: відсутні дата народження та ІПН боржника. За вказаних обставин система АСВП автоматично не дає виконавцю вчинити дію відкриття виконавчого провадження. Враховуючи викладене, вимога щодо наявності дати народження боржника є обов`язковою. Тому дії виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання є правомірними.

З урахуванням положень частини 2 статті 450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Зі змісту скарги вбачається, що у травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області зі скаргою на дії державного виконавця Бориспільського відділ державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ). Оскільки, 13.05.2024 отримав повідомлення державного виконавця від 03.05.2024, з якого йому стало відомо про порушення його прав та інтересів. Проте, 01.06.2024 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області була винесена ухвала (провадження № 4-с/747/6/24), якою його скаргу залишено без розгляду.

Відповідно до ст.449 ЦПК України вбачається, що скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку що пропущений строк для подання скарги від 20.06.2024 на дії державного виконавця Бориспільського відділу ДВС в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) пропущений з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Судом установлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Сидоренко Лариса Орестівна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволено повністю.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн сплаченого судового збору. У зв`язку з чим судом 22 січня 2024 року було видано виконавчий лист. Де боржником зазначено: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 (а.с.5).

ОСОБА_1 з даним виконавчим листом звернувся до Бориспільського відділу ДВС в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), проте 03.05.2024 державним виконавцем Братусь Л. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не містить дати народження та РНОКПП боржника (а.с.6).

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не у повній мірі скористався наданими йому законодавством правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення та формально вивчив заяву подану стягувачем.

Так відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В постанові від 26.12.2018 по справі №749/1181/16-ц Верховний Суд вказав, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника за наявності можливості у державного виконавця його ідентифікувати, не може вважатися підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до висновків викладених у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 749/1181/16-ц (провадження № 61-1115св18), від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16 (провадження № К/9901/21841/18), від 19 вересня 2019 року у справі № 469/1357/16-ц (провадження № 61-35493св18).

Відсутність у виконавчому документі дати народження сторін, адреси їхнього місця проживання чи перебування не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц (провадження № 61-578св19).

Європейський суд з прав людини у справі HORNSBY v GREECE №18357/91, § 40 від 19.03.1997) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Стаття 6 не може детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Суд наголошує на тому, що головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення. За відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації. А повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формалізму, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі № 757/172/16-ц (провадження № 14-475цс18), виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів. Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права.

Зважаючи на наведене вище, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ЗУ «Про виконавче провадження, керуючись ст.258-261, 353, 447-451 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на дії державного виконавця Бориспільського відділу ДВС в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Братусь Людмили Миколаївни (, юридична адреса: вул.Київський Шлях, буд.63, м.Бориспіль, Київська область, 08300), щодо повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання задовольнити.

Скасувати повідомлення державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Братусь Людмили Миколаївни від 03 травня 2024 року про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання відносно виконавчого листа Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.01.2024 № 742/5365/23.

Зобов`язати Бориспільський відділ державної виконавчої служби в Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання виконавчий лист від 05 грудня 2023 року, № 742/5365/23 виданого 22 січня 2024 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО