Провадження № 2/643/553/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и в :

10.10.2023 до Московського районного суду м. Харкова з Октябрського районного суду м. Полтави надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з нею для розгляду за підсудністю.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 ; встановити наступні способи участі: побачення з сином за участю та супроводом матері кожну середу місяця з 17.00 год до 18.00 год, побачення з сином за участю та супроводом матері щонеділі з 13.00 год до 17.00 год, побачення з сином, за місцем його проживання, в день його народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , день святого Миколая 19 грудня, новий рік 1 січня, Різдво Христове 6 січня щороку.

12.10.2023 ухвалою Московського районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

15.11.2023 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шевченко Д.В. надійшла заява. В якій останній просив перенести судове засідання на іншу дату, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 має намір самостійно брати участь у судовому засіданні, однак на даний час перебуває поза межами Харківської області та не може взяти участь у судовому засіданні.

30.01.2024 ухвалою суду підготовче провадження у даній справі закрито призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача жодного разу не з`явилися у судові засідання, призначені: 18.12.2023, 30.01.2024, 28.02.2024, 27.03.2024, 06.05.2024, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи. Про поважність причини неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи у відсутності сторони позивача на адресу суду не надходило, а також не надходило жодних клопотань про проведення судових засідань в режимі відеоконференцзв`язку.

06.05.2024 до початку судового засідання представником відповідача до суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із повторною неявкою позивача та його представника у судові засідання.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Розглянувши заявлене клопотання, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, а також виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Частиною 3 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

При цьому суд зауважує, що позивач будучи ініціатором цього судового провадження без поважних причин повторно не з`явився до суду.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення. На цьому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 січня 2023 року по справі № 9901/278/21.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Так, згідно із п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, положення вказаної статті дозволяє суду розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторони позивача лише за сукупності двох підстав: від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Однак заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача до суду не надходило.

Системний аналіз вказаної норми процесуального закону свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Згідно з вимогами ЦПК суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19, від 19 жовтня 2022 року у справі № 500/3087/18.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, залишення позову без розгляду, в даному випадку, не порушує право позивача на доступ до суду, а є способом вжиття дій направлених на усунення неналежного виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків та певною мірою заходом суду для протидії здійсненим перепонам для руху справи.

У п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України поняття «може», «має право», «за власною ініціативою» та інші подібні за змістом законодавець не застосовує. Отже, процесуальним законом не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позову без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.

Отже, відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з таким самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Підстави для ще одного відкладення судового розгляду відсутні.

За викладених обставин, зважаючи на те, що позивач та його представник, будучи повідомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, тричі поспіль не з`явилися в судові засідання, заяв про розгляд справи без їх участі не надходило, суд залишає позовну заяву без розгляду через повторну неявку сторони позивача в судове засідання.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку. А відтак, позивач не позбавлений доступу до правосуддя та має право повторно звернутись до суду в установленому законом порядку з таким же самим позовом.

Керуючись ст. ст. 44, 133, 141, 142, 223, 257, 259, 260,353-355ЦПК України -

постановив:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківської області, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду із позовом повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.М. Задорожна