Справа №642/5174/23
Провадження № 2/642/16/24
23 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Грінчук О.П.,
за участі секретаря - Шрамко Н.В.,
представника позивача - Стрикаль М.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування,
До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просила визнати кв. АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; визначити, що частки в праві власності на таку квартиру кожного з подружжя становлять по ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .
В обгрунтування позову зазначено, що 26.05.1990 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, від шлюбу у сторін є донька, ОСОБА_3 . За час шлюбу, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за спільні кошти придбано кв. АДРЕСА_1 , право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Враховуючи, що майно придбане в шлюбі вважається спільною сумісною власністю подружжя, після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі, на його частину в кв. АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги є позивач, як мати, відповідач (дружина) та третя особа (донька). Постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина щодо вказаної квартири, оскільки відсутні документи про перехід прав на ім`я власника майна - спадкодавця на квартиру, письмової заяви другого з подружжя про її згоду на визначення частки померлого у спільній власності, письмової заяви доньки спадкодавця. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 03.10.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали та копії позову з додатками на подання відзиву на позов, третій особі - на надання своїх пояснень з приводу заявлених позовних вимог.
Ухвалою суду від 21.11.2023 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову.
21.11.2023 судом витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Шеметової Ольги Володимирівни копію спадкової справи №34/2022, яка була заведена після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувано у приватного нотаріуса ХМНО Зінченко Римми Павлівни копію нотаріальної справи, заведеної під час посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (зареєстровано в реєстрі за №2642).
11.12.2023 до суду від приватного нотаріуса ХМНО Зінченко Р.П. надійшли витребувані матеріали.
08.02.2024 до суду від приватного нотаріуса ХМНО Шеметової О.В. надійшли витребувані матеріали.
20.02.2024 судом залучено до участі у справі АТ КБ «Приватбанк» як третю особу та роз`яснено право про надання своїх пояснень з приводу заявлених позовних вимог.
21.03.2024 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з підстав, зазначених у ньому.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату і час розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі, правом на подання відзиву не скористалася.
Треті особи повторно в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . (а.с. 133)
26.05.1990 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ») зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 . (а.с. 132 зі зворотної сторони)
У шлюбі в ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька, ОСОБА_7 , яка внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 ». (а.с. 125-127)
08.06.2005 ОСОБА_9 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. за №2642. Згідно вказаного договору, ОСОБА_2 придбала об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою АДРЕСА_2 . (а.с. 66)
Право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.08.2023. (а.с. 13)
Згідно з матеріалами нотаріальної справи, заведеної у зв`язку із посвідченням Договору купівлі-продажу від 08.06.2005, відповідач ОСОБА_2 під час укладання такого договору перебувала у шлюбі із ОСОБА_4 , який, в свою чергу, надав нотаріусу письмову заяву про його згоду на купівлю його дружиною, ОСОБА_2 , кв. АДРЕСА_1 . (а.с. 75)
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 . (а.с. 119 зі зворотної сторони)
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на його майно, внаслідок чого приватним нотаріусом ХМНО Шеметовою О. заведено спадкову справу №34/2022. (а.с. 116-208)
Постановою приватного нотаріуса ХМНО Шеметової О. від 28.03.2023 №91/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її сина, ОСОБА_4 , на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 , оскільки відсутні документи про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно (квартиру) на ім`я спадкодавця, відсутня згода другого з подружжя, з яким спадкодавець перебував у шлюбі з 1990 року по день смерті, про її згоду на визначення частки померлого у спільній власності подружжя, письмової заяви іншого спадкоємця померлого - дочки ОСОБА_3 (а.с. 207-208)
Щодо вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Положеннями ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" … Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування…премії, нагороди…Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц та від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Із наявних в суду матеріалів справи не встановлено обставин, передбачених ст. 57 СК України, які б давали підстави відносити кв. АДРЕСА_1 до особистої приватної власності відповідача ОСОБА_2 .
Будь-яких доказів або рішень суду в порядку цивільного судочинства про визнання майна приватною власністю відповідача ОСОБА_2 суду також не надано.
Відповідачем не спростовано обставини, викладені в позовній заяві щодо розповсюдження на спірне майно інституту спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, виходячи з аналізу наведених норм та сукупності досліджених доказів, суд приходить висновку, що спірне нерухоме майно - квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Щодо вимоги про визнання рівності часток кожного з подружжя у праві спільної сумісної власності на майно та що такі частки кожного з них становлять по , суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України, в якій встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Частиною 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в пункті 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Враховуючи вищезазначене, а також відсутність доказів, які б спростовували рівність часток ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності подружжя на кв. АДРЕСА_1 , суд вважає доведеним, що частки кожного з подружжя у такому майні є рівними та частка померлого ОСОБА_4 становить 1/2.
Щодо вимоги про визнання за позивачем, ОСОБА_1 , права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Встановлено, що частка померлого ОСОБА_2 у сумісній власності подружжя становить частка кв. АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його мати (позивач ОСОБА_1 ), дружина (відповідач ОСОБА_2 ) та донька (третя особа ОСОБА_3 )
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частку кв. АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційної до розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2153.60 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст. 15, 16, 328, 368, 372, 1216-1218, 1226, 1261, 1297 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 263-268, 280, 289 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати кв. АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визначити, що частки ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві власності на кв. АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по частці кожному.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/6 частину кв. АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2153 (дві тисячі сто п`ятдесят три) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.05.2024.

Відомості про сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Головуючий: