08.08.2024 Єдиний унікальний номер 205/93/24
Номер провадження: 2/205/1053/24
08 серпня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі Позивачі) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті відкрилась спадщина, до якої входить у тому числі житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 11.01.2022 року Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекідою Олексієм Андрійовичем була відкрита спадкова справа.
Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07 червня 2022 року № 60/В «Про припинення нотаріальної діяльності Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чекіди Олексія Андрійовича» діяльність Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чекіди Олексія Андрійовича по Маріупольському районному нотаріальному округу Донецької області припинена з 07 червня 2022 року. Документи нотаріального діловодства та архіву Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чекіди Олексія Андрійовича до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач вимушена звернутись до суду та просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок з господарчопобутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у відкрите судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило.
Відповідач ОСОБА_5 у відкрите судове засідання не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву про проведення розгляду справи без її участі.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Донецьку Донецької області помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Мангушським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідний актовий запис за № 532.
Також, судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 , на праві приватної власності належав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі продажу № 5380 від 21.08.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першотравневої державної нотаріальної контори Донецької області Чичековим С.Ф., зареєстрованого в реєстрі за № 5380, та зареєстровано у Державному комунальному підприємстві «Першотравневе бюро технічної інвентаризації» 27.11.2007 року, реєстровий номер : 19951681, номер запису № 587 в книзі.
Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.01.2022 року, 11.01.2022 року Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекідою Олексієм Андрійовичем, було заведено спадкову справу № 68961903, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доказів видачі свідоцтва про право на спадщину у вказаній спадковій справі № 68961903, судом не здобуто.
Матеріали справи не містять відомості та інформацію щодо того, за чиєю саме заявою була заведена спадкова справа, та які саме особи звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
З боку сторони позивача будь-яких клопотань (заяв) про витребування чи забезпечення означених доказів до суду не надходило.
Матеріалами справи підтверджено, що представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Гайтан Катериною Олександрівною було зроблено запит до Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо спадкової справи № 68961903, та отримано відповідь, в якій зазначалось, що наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 07 червня 2022 року № 60/В «Про припинення нотаріальної діяльності Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чекіди Олексія Андрійовича» діяльність Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чекіди Олексія Андрійовича по Маріупольському районному нотаріальному округу Донецької області припинена з 07 червня 2022 року. Документи нотаріального діловодства та архіву Приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чекіди Олексія Андрійовича до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались.
Отже, доступ до спадкової справи, заведеної 11.01.2022 року Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чекідою Олексієм Андрійовичем № 68961903, після смерті ОСОБА_6 наразі відсутній, оскільки документи напрацьовані нотаріусом залишилися у приміщенні розташування його робочого місця: АДРЕСА_5 , та не були вивезені у зв`язку із введенням активних бойових дій на території міста Маріуполя.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено приписами ст. 1217 ЦК України.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частин першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (Постанова ВС від 24.07.2019 у справі № 2-6322/04).
Відповідно, спір з приводу права на спадкове майно може бути або між спадкоємцями між собою, або між спадкоємцем та територіальною громадою у разі відсутності інших спадкоємців.
В даному випадку, звертаючись до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 позивач не вмотивувала, та не надала суду жодних доказів що підтверджували б що вказані особи є спадкоємцями відповідної черги, які претендують на спадщину у вигляді спірного домоволодіння (або є спадкоємцями які мають право на обов`язкову частку у спадщині), що відкрилась після смерті ОСОБА_6 , та не заначила у чому полягає цивільно-правовий спір позивача саме з такими відповідачами з приводу спадкового майна.
Так, позивачем зазначено, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте, із копії Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі не вбачається, за заявою кого саме було заведено спадкову справу. Також, із наданих позивачем доказів взагалі неможливо встановити коло спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачем не надано достатніх, допустимих, належних та достовірних доказів, які давали б підстави стверджувати, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті батька, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , інші спадкоємці відсутні або із заявами про прийняття спадщини не зверталися, чи є особи, які після смерті ОСОБА_6 мають право на спадкування за заповітом.
Суд із вказаного приводу зазначає, що реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В даному випадку, з боку позивача так і не надано суду вищенаведених доказів, що відповідали б критеріям достатності, належності і допустимості, які б підтверджували обставину звернення саме такого позивача до органу нотаріату із заявою з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину та доказів відмови органу нотаріату у вчинені такої дії, наявного кола спадкоємців, а також доказів того, що саме відповідачі є спадкоємицями відповідної черги, які претендують на спадщину у вигляді спірного майна (або спадкоємцями які мають право на обов`язкову частку у спадщині), яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 .
Будь-яких клопотань про витребування чи забезпечення доказів від такого учасника справи чи її представника до суду не надходило.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення додаткових доказів, окрім тих, що були витребувані судом.
Отже, в даному випадку вказаний позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами щодо подання до суду відповідної доказової бази, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, у тому числі щодо неподання відповідних доказів до суду.
У зв`язку із чим суд вимушений відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за законом у його повному обсязі через недоведеність вимог позивача.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.12, 13, 80, 81, 141, 247, 259, 263-268, 274 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_3 (мешкає за адресою: АДРЕСА_8 ), ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 ), про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - відмовити в повному обсязі.
2. Судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору покласти на позивача ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.