Справа № 478/952/24 Провадження № 2/478/252/2024
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року с-ще. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Томашевський О.О.,

за участю:

секретаря - Григоренко Н.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

(в дистанційному режимі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ща. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Дідуха Євгена Олександровича, поданої в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

31 липня 2024 року адвокат Дідух Є.О. звернувся до суду через систему «Електронний суд», в інтересах ТОВ «ФК УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 10.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір споживчого кредиту № 5517770, за умовами якого, відповідачу було надано кредит у розмірі 20 000 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «Приват Банк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування.

Кредитний договір було укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС) Первісного кредитора, підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що є прямою і безумовною згодою відповідача з Умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким відповідач ознайомився перед підписанням кредитного договору і отриманням кредиту на сайті: https://creditplus.ua/documents.

26 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ «ФК УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» було укладено договір факторингу №26.09/23-Ф від 26.09.2023 року, відповідно до умов якого, право вимоги з відповідача кредитної заборгованості за договором № 5517770 від 10.02.2022 року перейшло позивачу.

З огляду на наведене, позивач просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 5517770 від 10.02.2022 року станом на 17.05.2024 року у розмірі 70 546,00 грн, яка складається з: 20 000,00 грн. заборгованості за кредитом; 50 546,00 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.4 кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 10.02.2022 року по 17.05.2024 року (включно), а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 20.08.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Вказаною ухвалою було витребувано у позивача додаткові докази, а також задоволено клопотання позивача та витребувано додаткові докази від АТ «Приват Банк».

13 вересня 2024 року на адресу суду надійшов відзив адвоката Вовк М.В., який діє в інтересах відповідача по справі, згідно якого, позовні вимоги визнаються частково на суму 22 388,00 грн, в тому числі: 20 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2 388,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Як вбачається з наданого відзиву, відповідач вказує на те, що строк виконання ним зобов`язання за кредитним договором було змінено пред`явленням йому вимоги про повернення кредиту, строк якого не настав, в повному обсязі. Відтак, нарахування процентів після пред`явленої вимоги є необґрунтованим.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно поданого клопотання, просив суд провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності представника позивача та відповідача по справі.

Суд, заслухавши думку представника відповідача, а також врахувавши відсутність будь-яких клопотань від представника позивача та відповідача щодо відкладення судового засідання, відсутність від них повідомлень про поважність причин не з`явлення до суду та відсутність інших обставин, що унеможливлюють розгляд справи по суті, приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника позивача та відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, то відповідач підтримує позицію викладену ним у відзиві, визнає позовні вимоги частково на суму 22 388,00 грн, в тому числі: 20 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 2 388,00 грн. суми заборгованості за відсотками, визнає обставини того, що відповідач дійсно отримав кредитні кошти в розмірі 20 000,00 грн., був обізнаний про зміну кредитора у зобов`язанні та не заперечує про наявне право вимоги до нього у позивача, а тому просить суд задовольнити частково позовні вимоги позивача на суму 22 388,00 грн та за результатами розгляду справи стягнути з позивача суму судових витрат у розмірі 6 000,00 грн.

У зв`язку з частковим визнанням позову відповідачем та з урахуванням думки його представника, суд приходить до висновку щодо відсутності необхідності досліджувати додатково витребувані судом докази від АТ «Приват Банк», які на момент судового розгляду справи суд не отримував та можливість провести судовий розгляд справи за наявними доказами в матеріалах справи.

Як вбачається з дослідженого судом Договору про надання споживчого кредиту від 10.02.2022 року № 551770 він був укладений між ТОВ «Авентус Україна» (за умовами Договору іменується як - Товариство) та відповідачем ОСОБА_2 (за умовами Договору іменується як - Споживач).

Зі змісту п.п. 1.3 - 1.4 вказаного Договору вбачається, що його предметом є сума кредиту в розмірі 20 000,00 грн, строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.п. 1.1-.1.2).

За змістом п. 1.5 Договору, тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього Договору (п.п. 1.5.1. п. 1.5 Договору).

За змістом п.15 Договору визначено, що перед укладенням цього Договору Товариством була здійснена електронна ідентифікація Споживача для входу в Особистий кабінет, відповідно до п. 1.1 Договору та був використаний наступний спосіб ідентифікації та верифікації: отримання ідентифікаційних даних через Систему BankID НБУ.

Відповідно до п. 9.6 Договору, він укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомленого останнім товариству в ІТС Товариства. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підписа Споживача на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Таким чином, укладення вказаного Договору було б неможливим без електронної ідентифікації та верифікації відповідача, його входу в Особистий кабінет, перевірки паролю, отримання доступу до ІТС Товариства, вчинення дій для його підпису та направлення тощо.

Як вбачається з п. 2.1 Договору, судом встановлено, що сторони узгодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на пооточний рахунок Споживача, уключаючи реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 . Дата надання кредиту: 10.02.2022 року або 11.02.2022 року.

З п. 3.1 Договору вбачається, що проценти, які нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожний день користування кредитом протягом строку кредиту. База для розрахунку процентів залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня протягом строку кредиту.

Відповідно до п.п. 9) п. 4.1 Договору, Товариству належить право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, визначених в п. 5.4 Договору.

Згідно з п. 5.4 Договору визначено, що у разі затримання Споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається у вигляді електронного листа на електронну адресу Споживача зазначену в Договорі (або окремо надану Споживачем Товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані Споживача, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Споживачем), в тому числі з використанням месенджерів.

З дослідженого судом Паспорту споживчого кредиту, яким надається інформація Споживачу до укладення договору про споживчий кредит, вбачається: сума кредиту в 20 000,00 грн; строк кредитування 360 днів; спосіб надання кредиту шляхом перерахування грошових коштів за реквізитами платіжної карти зазначеної споживачем; процентна ставка річних 1,99% (726,35%); кількість платежів 12 шт; тощо (а.с. 13-14).

Додатком 1 до Договору визначено загальну вартість кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а саме: кількість платежів 12; період з 10.02.2022 року по 05.02.2023 року; чиста сума кредиту складає 156 116,00 грн, в тому числі: сума кредиту 20 000,00 грн та проценти за користування кредитом 136 116,00 грн (а.с. 15).

Згідно довідки ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» адресованої ТОВ «Авентус Україна» від 12.10.2023 року підтверджено успішність транзакції за № з перерахування 10 лютого 2022 року грошових коштів в розмірі 20 000,00 грн на номер карти НОМЕР_1 (а.с. 48, 122). Договір за яким ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» здійснило відповідну транзакцію на користь відповідача матеріали справи не містять.

Таким чином, в результаті укладення Договору про надання споживчого кредиту, відповідачем було отримано на платіжну картку кредит в розмірі 20 000,00 грн., що також визнається стороною відповідача.

Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунку заборгованості), заборгованість відповідача за кредитом, станом на 25.09.2023 року складається, з 20 000,00 грн тіла кредиту, 48 158,00 грн нарахованих процентів за стандартною ставкою та 2388,00 грн. процентів за зниженою ставкою, а всього на загальну суму 70 546,00 грн (а.с. 16-30, 123-137). Період нарахування процентів з 10.02.2022 року по 24.02.2022 року, з 01.05.2022 року по 09.11.2022 року.

З доданої до відзиву копії електронного листа вбачається, що 11.04.2022 року відповідачем було отримано повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором в розмірі 22 388,00 грн. у зв`язку з чим нарахування відсотків за користування кредиту призупинено з 25.02.2022 року. Вказаним повідомленням відповідачу надано реквізити для погашення заборгованості на рахунок ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 154-155).

26 вересня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (за умовами Договору іменується як - Клієнт) та позивачем ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС» (за умовами Договору іменується як - Фактор) було укладено Договір факторингу № 26.09/23-Ф, за умовами якого Клієнт передає право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань якої настав або виникне в майбутньому до Боржників згідно додатку № 1 (а.с. 57-61).

Факт зміни кредитора та переходу права вимоги до відповідача позивачу за Договором про надання споживчого кредиту від 10.02.2022 року № 551770 також визнається відповідачем.

Оцінюючи встановлені обставини, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, Договір про надання споживчого кредиту було укладено між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем в електронній формі з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» , узгодивши у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що не заперечується стороною відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином відповідач набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Авентус Україна», що також не заперечується стороною відповідача.

Натомість, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

Як вже зазначалося вище, факт заміни кредитора та переходу права вимоги до відповідача позивачу за Договором про надання споживчого кредиту від 10.02.2022 року № 551770 відповідачем визнається.

Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як було встановлено судом та визнано сторонами у справі, відповідач на підставі Договору про надання споживчого кредиту від 10.02.2022 року № 5517770 отримав кредит в розмірі 20 000,00 грн., проте зобов`язання щодо його повернення та сплати відсотків не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом перед ТОВ «Авентус Україна», а після заміни первинного кредитора перед позивачем.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №686/13446/15 та інш.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих первинним кредитором та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, визначеного Договором про надання споживчого кредиту від 10.02.2022 року № 5517770. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Як було встановлено судом, відповідно до п.п. 9) п. 4.1 Договору, ТОВ «Авентус Україна» належало право вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі, а з огляду на п. 5.4 вказаного Договору визначено, право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав шляхом надсилання вимоги у вигляді електронного листа на електронну адресу відповідача.

Первинний кредитор відповідача скористався визначеним правом надсилання вимоги про сплату кредитної заборгованості на електронну адресу останнього, про що свідчить досліджений судом електронний лист-повідомлення від 11.04.2022 року. З вказаного повідомлення вбачається, що станом на 11.04.2022 року у відповідача рахувалася заборгованість за кредитом в розмірі 22 388,00 грн, що узгоджується з наданим суду позивачем розрахунком заборгованості. Зокрема, згідно розрахунку заборгованості, станом на 11.04.2022 року відповідач заборгував 20 000,00 грн за кредитом та 2 388,00 грн. за нарахованими відсотками.

Таким чином, суд приходить до висновку, що нарахування відсотків після 11.04.2022 року було проведено необґрунтовано, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: 20 000,00 грн заборгованості за кредитом та 2 388,00 грн. заборгованості за відсотками.

В силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч.1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З наданих адвокатом Дідух Є.О. договору про надання юридичних послуг від 22.04.2022 року № 22/04/2024 вбачається, що вартість складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника складає 5000,00 грн. З акту приймання-передачі наданих послуг від 17.05.2024 року № 13 вбачається прийняття ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ ФІНАНС» від адвоката Дідуха Є.О. робіт з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 вартістю 5000,00 грн.

За наданими стороною відповідача розрахунковою квитанцією, серії АВ-ТБ № 0240252 вбачається сплата ОСОБА_3 за послуги адвоката Вовк М.В. грошових коштів в розмірі 6000,00 грн. з розрахунку: 1500,00 грн за ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації відповідачу; 4500,00 грн за складання відзиву на позовну заяву.

Зі змісту наданого суду договору від 09.09.2024 року № 09/09/2024-В вбачається, що сторони домовилися, що вартість ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції та надання консультації складає 1500,00 грн.; вартість однієї години роботи адвоката щодо складання процесуального документа до суду складає 1500,00 грн., але не менше 1500,00 грн. за складання будь-якого процесуального документа.

На підставі акту приймання-передачі правничої допомоги від 09.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 отримав від адвоката правничу допомогу, яка полягала в ознайомленні з матеріалами справи, формуванням правової позиції та надання консультації, вартістю 1500,00 грн., а також складання відзиву за 3 години роботи, вартістю 4500,00 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, на суму 22 388,00 грн. із заявлених позивачем 70 546,00 грн., що складає 31,7% задоволених вимог від загальної суми позову на користь позивача, та 68,3% на користь відповідача.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, то саме виходячи з розміру задоволених вимог виходить суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд виходить з того, що позовні вимоги були задоволені частково та підлягають стягненню з відповідача в розмірі 767,90 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2422,40 грн. * 31,7%).

Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то суд вважає завищеним розмір гонорару адвоката відносно до складності справи та вважає, що справедливим та розумним слід визначити такі витрати в розмірі 4000,00 грн.

Натомість, беручи до уваги відсоток задоволених позовних вимог, суд вважає, що право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу остаточно слід визначити в розмірі 1268,00 грн. (31,7%*4000,00 грн.).

При розподілі судових витрат відповідача, суд також враховує, що обсяг наданих адвокатом послуг з правничої допомоги адвоката у цій справі не є значним, та вважає, що визначений адвокатом розмір витрат на правничу допомогу адвоката є завищеним та таким, що не відповідає складності розглянутої судом малозначної справи, а тому вважає розумним, обґрунтованим та співмірним до складності справи визначити судові витрати відповідача на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Беручи до уваги відсоток задоволених позовних вимог, суд вважає, що право на відшкодування з позивача витрат на професійну правничу допомогу остаточно слід визначити в розмірі 2049,00 грн. (68,3%*3000,00 грн.).

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз.2 п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз.3, 4, 5 п.п.3.1, абз.1 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України» від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України» від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Нормами законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд оцінивши обсяг наданих адвокатами послуг з правничої допомоги у цій справі дійшов висновку, що обсяг правничої допомоги у цій справі не був значним, визначені адвокатами розміри витрат є завищеними та такими, що не відповідають складності розглянутої судом малозначної справи та значенню справи для сторін, у зв`язку з чим подані заявлені вимоги про відшкодування судових витрат підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.13, 137, 141,259, 263-265, 279, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,

У х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (03124, м. Київ, вульвар Вацлава Гавела, 4, ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (03124, м. Київ, вульвар Вацлава Гавела, 4, ) заборгованість за Договором № 5517770 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10.02.2022 року у розмірі 22 388,00 грн., що складається з: 20 000,00 грн. заборгованості за кредитом та 2 388,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (03124, м. Київ, вульвар Вацлава Гавела, 4, ) судові витрати понесені зі сплатою судового збору в розмірі 767,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1268,00 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (03124, м. Київ, вульвар Вацлава Гавела, 4, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати понесенні із отриманням професійної правничої допомоги в розмірі 2049,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст заочного рішення складено 18.09.2024 року.

Суддя