СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-с/759/39/24
ун. № 759/6792/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року суддя Святошинського районного суду міста Києва П`ятничук І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 р. ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеною заявою у якій просить скасувати судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року про стягнення з неї заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 5324,06 грн., судового збору у розмірі 302,80 грн. та витрат за правничу допомогу у розмірі 2766,20 грн.

В обґрунтування заяви посилається на необґрунтованість вимог стягувача, оскільки нею 05.04.2024 року було сплачено заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 5324,08 грн.

Розглянувши заяву про скасування судового наказу, дослідивши матеріали цивільної справи № 759/6792/24 вважаю, що зазначена заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 12 квітня 2024 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуг станом на дату подачі заяви в розмірі 5324,06 грн., судовий збір у розмірі 302,80 грн. та витрат за правничу допомогу у розмірі 2766,20 грн..

Як зазначає боржник, станом на день подачі заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, у останньої заборгованості у розмірі 5324,06 грн. була відсутня.

Таким чином, із наведеного вбачається невизнання боржником заборгованості у розмірі, визначеному заявником.

Згідно положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Отже, виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги стягувача, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, то відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.

Перевіривши доводи заяви про скасування судового наказу, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, беручи до уваги, що наказне провадження є безспірним, підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні, вважаю, що викладені у заяві про скасування судового наказу заперечення проти вимог заяви про видачу судового наказу потребують додаткового дослідження, оскільки між стягувачем та боржником виник спір щодо наявності заборгованості, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим доходжу висновку, що судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальної послуг підлягає скасуванню, а заява про скасування судового наказу підлягаю задоволенню.

Водночас, вважаю за необхідно роз`яснити, що відповідно до ст. 171 ЦПК України, стягувач (заявник) має право звернутися до суду із тими самими вимогами про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2024 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Скасувати судовий наказ у справі № 759/6792/24 від 12 квітня 2024 року виданий Святошинським районним судом м. Києва.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина», що їх вимоги можуть бути розглянуті у порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. П`ятничук