КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/1496/22 Головуючий у І інстанції - Грегуль О.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/7104/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес страхування» про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди, -

установив:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києваіз позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТДВ «Експрес страхування» про відшкодування майнової (матеріальної) шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що 04 серпня 2021 року біля 17 год 00 хв відповідач керуючи автомобілем КІА р.н. НОМЕР_1 біля буд. 27 на бульварі Перова в м. Києва не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з його автомобілем Ноnda р.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду та за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем Opel р.н. НОМЕР_3 (водій: ОСОБА_3 ), що зупинився попереду та за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем Peugeotр.н. НОМЕР_4 (водій: ОСОБА_4 ), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказує, що у нього виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 152315,20 грн., у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Просив суд, стягнути на свою користь з ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 152315,20 грн. та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року, вказаний вище позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 152315,20 грн. та судовий збір у розмірі 1523,15 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що розмір матеріальної шкоди є недоведеною та завищеною позивачем, оскільки надані позивачем документи не доводять суму матеріального збитку (витрат, реально понесених позивачем на відновлення автомобіля).

Наголошує, що фіскальний чек №14017 від 30 грудня 2021 року на суму 42315,20 грн. про оплату позивачем частини ремонтних робіт та запчастин для автомобіля ніяким чином не підтверджує, що саме позивач поніс такі витрати, оскільки фіскальний чек не містить жодного посилання на особу платника та/або будь-які інші реквізити, які б надали можливість визначити ким саме оплачено цей чек.

Крім того, вказує, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки переліку робіт та переліку запчастин для відновлення автомобіля позивача, які відображені в наданих позивачем до суду документах.

Зазначає, що позивачем та ПрАТ «Мотор Дніпро Інвест» було навмисно завищено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на суму32306,30 грн. (роботи та запчастини, які не було передбачено ні у Звіті № 0455-VV, ні у документах ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест»).

Крім того, вважає, що також не підтверджені належним чином витрати позивача в сумі 42315,20 грн.

Таким чином, на його думку загальна сума завищення позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля становить 32306,30 грн. + 42315,20 грн. = 74621,50 грн.

Вважає, що Висновок судового експерта КНДІСЕ Єрмоленко О. за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи від 27 жовтня 2023 року №9898/23-54 також не може вважатися належним доказом.

Просив суд, скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 77693,70 грн. та стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 подав відзив, в обґрунтування якого зазначив, що надані ним належним чином засвідчені копії документів, а також отримані самим представником відповідача та долучені до матеріалів справи докази, повністю спростовують твердження відповідача стосовно суми понесених фактичних витрат.

Зазначає, що як у звіті, так і у висновку сума матеріального збитку більші за його матеріальну вимогу, він звернувся до суду з позовною заявою саме на відшкодування різниці між фактично витраченими коштами на відновлювальний ремонт транспортного засобу та сплаченою страховиком сумою страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності за полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02 липня 2019 року позивач є власником автомобіля Ноndaр.н. НОМЕР_2 .

04 серпня 2021 року біля 17 год 00 хв відповідач керуючи автомобілем КІА р.н. НОМЕР_1 біля буд. 27 на бульварі Перова в м. Києва і не дотримавшись безпечної дистанції здійснив зіткнення з автомобілем Ноndaр.н. НОМЕР_2 (водій: ОСОБА_2 ), який рухався попереду та за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем Opel р.н. НОМЕР_3 (водій: ОСОБА_3 ), що зупинився попереду та за інерцією здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot р.н. НОМЕР_4 (водій: ОСОБА_4 ), що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021 року у справі №755/13783/21 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність була застрахована ТДВ «Експрес страхування» за полісом АР-5458419 від 24.05.2021 з лімітом відповідальності: 130000 грн., франшизою: 0,00 грн.

Відповідно до калькуляції орієнтовної вартості ремонтно-відновлювальних робіт за запасних частин від 17 серпня 2021 року ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» орієнтовна вартість ремонтно-відновлювальних робіт за запасних частин з ПДВ автомобіля Ноnda р.н. НОМЕР_2 становить: 321508,22 грн.

Згідно страхового акта №4.21.612-1 від 09 вересня 2021 року ТДВ «Експрес страхування» вартість відновлювального ремонту автомобіля Ноnda р.н. НОМЕР_2 становить: 321508,22 грн.

ТДВ «Експрес страхування» визнала випадок страховим і виплати: 130000 грн. - страхового відшкодування за платіжним дорученням №2503 від 10 вересня 2021 року.

За платіжним дорученням №В881080351 від 30 серпня 2021 року на виконання видаткової накладної №173к від 03 грудня 2021 року ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» позивачем сплачено: 110000 грн. на відновлення автомобіля Ноnda.

За наданою суду копією фіскального чека №14017 від 03 грудня 2021 року на виконання видаткової накладної №228к від 03 грудня 2021 року ПрАТ «Дніпро Мотор Інвест» позивачем сплачено: 42315,20 грн.

130000 + 110000 + 42315,20 = 282315,20 грн. - загальна сума виплачена на відновлення автомобіля Ноnda.

282315,20 - 130000 = 152315,20 грн. - ціна позову про відшкодування майнової шкоди.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №754/1496/22 від 27 жовтня 2023 року №9898/23-54 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Ноnda CR-V р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП становить: 360360,55 грн., а на момент проведення експертизи становить: 520089,97 грн.

При призначенні експертизи судом на вирішення експертів товарознавців ставились питання про які просила сторона відповідача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ціна позову про відшкодування майнової шкоди не перевищує і є меншою від вартості майнової шкоди, визначеної експертним шляхом.

Доводи сторони відповідача про незгоду з розміром майнової шкоди не ґрунтуються на конкретних правових доказах.

Таким чином, зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілій стороні відшкодована матеріальна шкода не у повному розмірі, у позивача виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, що складають 152315,20 грн.

З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 цього Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у разі пошкодження внаслідок дій винної особи окремих деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу розмір реальних збитків необхідно визначати виходячи з вартості запасних частин і відновлювального ремонту.

Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 152315,20 грн., оскільки майнова шкода є доведеною та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з розміром майнової шкоди, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів, будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана сплатити позивачу різницю між фактичним розміром витрачених коштів на відновлювальний ремонт транспортного засобу і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба