18 вересня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанову ВДВС, суб`єкт оскарження: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
Вивчивши матеріали скарги, приходжу до такого висновку.
Розділ VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (ч.1 ст. 89 ЦК України).
Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ч.1 ст.104 ЦК України).
За такого, з часу внесення до реєстру відповідного запису про припинення юридичної особи вона втрачає цивільну та цивільно-процесуальну правоздатність.
Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо юридичних осіб, які припинили діяльність до відкриття провадження у справі.
У постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 681/480/18, від 22 травня 2019 року справа № 676/5955/18-ц, провадження № 61-4912 св 19 зазначено, що системний аналіз вказаних норм права дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі, який є юридичною особою, повинен мати цивільну правоздатність і дієздатність. В іншому випадку, тобто у випадку припинення юридичної особи, така особа не може бути стороною по справі, а відтак провадження у справі не може бути відкрито (п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України).
При цьому, згідно відкритих відомостей ЄДРПОУ і згідно відповіді №791757 від 18.09.2024 року на запит суду з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ідентифікаційний код юридичної особи 35037170, актуальний стан на фактичну дату формування: припинено.
Отже, всупереч вимогам ЦПК скаржник у заяві вказав орган виконавчої служби діяльність якого припинена та направив на його адресу пакет документів, при цьому не врахував, що за таких обставин останній не може бути стороною у справі.
Відповідно до ч.1 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Відповідно до п.3 ч.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК- про відкриття провадження у справі; статті 26,27,45 ЦПК- щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків, тощо.
Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Отже, враховуючи те, що нормами законодавства не визначені дії суду у разі подання скарги до особи, діяльність якої припинена, а тому суд вважає за можливе застосувати аналогію закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подана до органу, діяльність якого припинена - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а тому в розумінні ст. 48 ЦПК України він не може бути стороною у справі, у зв`язку з чим у відкритті провадження за даною скаргою на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України слід відмовити, оскільки її розгляд є неможливими в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 447, 450 ЦПК України,
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанову ВДВС, суб`єкт оскарження: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя Ю.В. Апаллонова