справа № 278/1798/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 травня 2024 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Євгена Татуйка, за участю секретаря Наталії Ковалишиної, розглянув цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник заявника звернувся до суду із цим позовом згідно з яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також проценти за користування кредитними коштами.
У обґрунтування наведеного вказав, що між відповідачем та первісним кредитором укладений кредитний договір згідно з яким останній отримав кредит. Право вимоги за вказаним договором первісним кредитором відступлено позивачу. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вище згаданими договором в добровільному порядку не виконує у зв`язку із чим виникла заборгованість. Виходячи з наведеного, представник позивача вимушений звернутися до суду із цим позовом.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом з тим, від представника позивача до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи за відсутності сторони позивача. Крім того, остання не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Причини неявки відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору суду не відомі.
Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.
Позивач є юридичною особою та сплатив судовий збір при зверненні до суду.
1 травня 2021 року на сайті miloan.ua ОСОБА_1 створено анкету-заяву на кредит № 4014159 згідно з якою останній виявив бажання отримати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" кредит в сумі 20 000 грн.
Того ж дня між ОСОБА_1 та ТзОВ "Мілоан" укладений договір про споживчий кредит № 4014159 за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 20 000 грн (п. 1.2. Договору) строком на 30 днів, тобто до 31 травня 2021 року (п.п. 1.3 та 1.4. Договору) зі сплатою комісії в сумі 1 540 грн (п. 1.5.1. Договору) та процентів за користування кредитними коштами за базовою процентною ставкою в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6. Договору).
У подальшому, 13 вересня 2021 року на підставі договору факторингу №07Т, що укладений між ТзОВ "Мілоан" та ТзОВ "Діджи Фінанс" право вимоги за вказаним кредитним договором до ОСОБА_1 перейшло до позивача.
Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком до вищевказаного договору факторингу, заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4014159 від 1 травня 2021 року станом на 13 вересня 2021 року становила 83 790 грн та складалася із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 000 грн; заборгованості за процентами в сумі 65 250 грн та заборгованості за комісією в сумі 1 540 грн.
Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, борг ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 4014159 від 1 травня 2021 року станом на 20 лютого 2024 року становить 83 790 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 000 грн; заборгованості за процентами в сумі 65 250 грн та заборгованості за комісією в сумі 1 540 грн.
Нормами законодавства України вказані правовідносини врегульовано наступним чином.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).)
Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами законодавства України, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
Як встановлено у ході розгляду справи та не спростовувалось сторонами, між відповідачем та первісним кредитором укладений кредитний договір на підставі якого між вказаними суб`єктами виникли боргові зобов`язання. Згодом право вимоги за цим договором перейшли до позивача. Водночас, добровільне невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права позивача, а тому вимоги останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, що складаються із витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -
Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 1 травня 2024 року.

Суддя Євген Татуйко