Провадження №2/523/5474/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"13" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/13612/24 за позовом представника позивачки ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позиваки Переходов М.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що ОСОБА_2 є власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У червні 2024 рожу відбулося залиття належної позивачці квартири з житлової квартири АДРЕСА_2 . Так, для встановлення причин та обсягів шкоди, завданої залиттям було утворено комісію у складі: в.о. начальника дільниці № 7 KП ЖКС «Пересипський» Гуменюк В.C, сантехніка дільниці № 7 Дмитрашком С.С., робітником дільниці № 7 ОСОБА_4 .

За результатами обстеження факту залиття квартири позивачки комісією було складено Акт від 01.07.2024 poку, яким встановлено, що 30.06.2024 року, близько 08год. 00хв., ОСОБА_5 звернулась до кoл-центра «15-01» стосовно залиття її квартири. Сантехніком дільниці N 7 KП ЖКС «Пересипський» ОСОБА_6 , було відключено водопостачання на кв. АДРЕСА_3 , тим самим течія холодної води з кв. АДРЕСА_4 ніхто не відчиняв. Окрім того, згідно вказаного акту встановлено наступні пошкодження у квартирі позивача: на стелі приміщення коридору спостерігаються плями світло- коричневого кольору площею близько 4 кв.м., на дотик вологі, місцями є відшарування фарби від гіпсокартону, холодильник марки «Indezit», який розташований по центру приміщення коридору, на момент обстеження не працював.

Згідно Звіту № 1107/24 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири під АДРЕСА_5 , загальною площею 111,4 кв.м., внаслідок залиття з квартири АДРЕСА_2 , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику, внаслідок залиття складає 17310,46 грн.

Враховуючи той факт, що залиття квартири, відбулось з вини відповідача, ОСОБА_2 зазначає що їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 5000,00 грн. Позивачка зазначає, що моральна шкода виразилася в пережитому сильному емоційному струсі, побутових незручностях, порушенні звичного графіку життя, грубою поведінкою мешканки квартири АДРЕСА_3 , необхідністю викликати поліцію, звертатись до адвоката за допомогою, звертатись до експерта, нести непередбачувані витрати, робити ремонт за свої кошти, прибирати квартиру після залиття.

У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 17310,46 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., витрати, пов`язані із залученням спеціаліста оцінювача для оцінки розміру матеріального збитку в розмірі 6000,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 22.08.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, та просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивачки.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, направлялось повідомлення за місцем реєстрації відповідача, однак, згідно почтового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

По справі встановлено, що ОСОБА_5 с власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру lпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 391046441 від 15.08.2024 року.

Так, 06.04.2023 poку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), було зареєстровано шлюб за актовим записом № 689, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 06.04.2023 року. Після укладання шлюбу ОСОБА_5 змінила дошлюбне прізвище на « ОСОБА_8 ».

30.06.2024 року відбулося залиття належної позивачці квартири з житлової квартири АДРЕСА_2 .

За результатами обстеження факту залиття квартири позивачки комісією було складено Акт від 01.07.2024 poку, яким встановлено, що 30.06.2024 року, близько 08год. 00хв., ОСОБА_5 звернулась до кoл-центра «15-01» стосовно залиття її квартири. Сантехніком дільниці N 7 KП ЖКС «Пересипський» ОСОБА_6 , було відключено водопостачання на кв. АДРЕСА_3 , тим самим течія холодної води з кв. АДРЕСА_4 ніхто не відчиняв.

Власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 є ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру lпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387222946 від 17.07.2024 року.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

І. Оцінка суду щодо встановлення вини відповідача у залитті квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

З наявного в матеріалах справи Акту від 01.07.2024 року вбачається, що такий акт було складено КП ЖКС «Пересипський» у складі комісії: в.о. начальника дільниці № 7 KП ЖКС «Пересипський» Гуменюк В.C, сантехніка дільниці № 7 Дмитрашком С.С., робітником дільниці № 7 ОСОБА_4 .

За результатами обстеження факту залиття квартири, одним власником якої є ОСОБА_2 , комісією було встановлено, що 30.06.2024 року, близько 08год. 00хв., ОСОБА_5 звернулась до кoл-центра «15-01» стосовно залиття її квартири. Сантехніком дільниці N 7 KП ЖКС «Пересипський» ОСОБА_6 , було відключено водопостачання на кв. АДРЕСА_3 , тим самим течія холодної води з кв. АДРЕСА_4 ніхто не відчиняв. Окрім того, згідно вказаного акту встановлено наступні пошкодження у квартирі позивача: на стелі приміщення коридору спостерігаються плями світло- коричневого кольору площею близько 4 кв.м., на дотик вологі, місцями є відшарування фарби від гіпсокартону, холодильник марки «Indezit», який розташований по центру приміщення коридору, на момент обстеження не працював.

Тобто наданий позивачкою акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

Окрім того, факт належності та достатності акту залиття як доказу підтвердження вини відповідача внаслідок залиття також встановлено у постанові КЦС ВС від 11.12.2018 року у справі № 759/4781/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 відбулося з вини власника житлової квартири АДРЕСА_3 , а саме відповідача ОСОБА_3 .

ІІ. Висновок суду щодо розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири.

Позивачка вказує на те, що внаслідок залиття квартири їй було заподіяно майнову шкоду в розмірі 17310,46 грн.

Так, позивачкою в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано № 1107/24 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику квартири під АДРЕСА_5 , загальною площею 111,4 кв.м., внаслідок залиття з квартири АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що на підставі проведених вище розрахункових процедур, Оцінювач приходить до висновку, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику квартири під АДРЕСА_7 , внаслідок залиття складає 17310,46 грн.

Даний Звіт № 1107/24 було проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом приймається зазначений вище доказ в підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 17310,46 грн.

Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо позовних вимог в частині витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 6000,00 грн., суд констатує наступне.

В матеріалах справи наявний Договір № 1107/24 на проведення незалежної оцінки від 11.07.2024 року укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_10 з іншої сторони.

Відповідно до п. 2.1 вищевказаного договору вартість послуг, зазначених в п. 1.1 Договору, визначається в розмірі 6000,00 грн. (без ПДВ).

Як вбачається з Акту прийому і передачі виконаних послуг від 11.07.2024 року, оплата виконаної послуги проведена згідно Рахунку № 1107/24 від 11.07.2024 року в сумі 6000 (шість тисяч) грн. (без ПДВ).

Окрім того, в матеріалах справи наявна квитанція № 0.0..1 від 13.07.2024 року з якої вбачається, що ОСОБА_2 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 6000,00 грн. на рахунок ОСОБА_9 .

У зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачкою підтверджено факт заподіяння їй майнової шкоди в розмірі 17310,46 грн.

В той же час, суд вважає за необхідним констатувати, що відповідачами не було спростовано жодним належним та допустимим доказом їх вини у залитті квартири, співвласником якої є позивачка, не надано інших доказів щодо розміру спричиненої позивачці майнової шкоди чи спростування заявленої нею суми, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

ІІІ. Висновок суду щодо заявленої позивачкою позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивачки, що внаслідок залиття квартири, моральна шкода виразилася у пережитому сильному емоційному струсі, побутових незручностях, порушенні звичного графіку життя, звернення до експерта та прибиранням.

При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вона зазнала в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачкою моральна шкода в розмірі 5000,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної у сумі 3000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що в сукупності всіх зібраних доказів позивачкою доведено наявність та розмір завданої їй шкоди в частині 17310,46 грн. в результаті залиття належної їй на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_8 , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в розмірі 17310,46 грн., витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 6000,00 грн. та заподіяної моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачці у справі надавалась адвокатом Переходовим М.В. (Ордер серія ВН № 1399169 від 13.08.2024 року).

Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Переходовим М.В. був Договір про надання правничої допомоги № 67-07/24 від 17.06.2024 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Окрім того, в матеріалах справи наявна Додаткова угода № 1 до Договору про надання правничої допомоги 67-07/24 від 17.07.2024 року.

Сторони домовились, що гонорар Адвоката складає 20000,00 грн.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Даний висновок викладений у постанові ВП ВС у постанові від 16.11.2022 року з розгляду справи № 922/1964/21, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови ВП ВС від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовує наступні критерії. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/дії/бездіяльність обох сторін.

А тому, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, часткового задоволення вимог позову, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд доходить до висновку про зменшення розміру витрат професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим із ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 280 282, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 23, 319, 322, 1166, ЦК України, ст. 151 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивачки ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири в розмірі 17310/сімнадцять тисяч триста десять/ грн. 46 коп., витрати на проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 6000/шість тисяч/грн. та моральну шкоду в розмірі 3000/три тисячі/грн.

Стягнути із ОСОБА_3 на корить ОСОБА_2 частину витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000/шість тисяч/грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на корить ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211/одна тисяча двісті одинадцять/грн. 20коп.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_9 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_10 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача із дотриманням вимог ст.ст. 284 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

У зв`язку із тим, що головуюча-суддя передувала у відрядженні, пов`язаному із навчанням, повний текст рішення суду складено 25 листопада 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер