Провадження № 22-ц/801/1903/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 рокуСправа № 127/14635/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/14635/24 за апеляційною скаргою Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Іщук Т. П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - начальник Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі.

Позов мотивований тим, що постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 серпня 2023 року про виправлення описки, залишеною в силі постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року, визнано незаконним та скасовано наказ в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області - заступника начальника з будівництва доріг ОСОБА_2 № 135-к від 05 листопада 2021 року про його звільнення з посади провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з 05 листопада 2021 року, поновлено його на займаній посаді, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 листопада 2021 року по день ухвалення судового рішення у розмірі 867 323,52 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, допущено до негайного виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

09 серпня 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області на виконання указаного рішення видано виконавчий лист № 127/33297/21 про поновлення на роботі, а 10 серпня 2023 року відкрито виконавче № НОМЕР_2.

28 серпня 2023 року виконавчий лист повернуто до суду у зв`язку з закінченням виконавчого провадження.

Підставою закінчення виконавчого провадження стало невиконання боржником рішення суду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року у справі № 127/34432/23 стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на його користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року за період з 02 серпня 2023 року по день ухвалення судового рішення, а саме 27 лютого 2024 року.

Зазначає, що листів відповідача щодо виконання судового рішення про поновлення на роботі він не отримував та неодноразово звертався до відповідача (26 лютого 2024 року, 04 березня 2024 року та 28 березня 2024 року) з заявами про поновлення на роботі, однак жодної відповіді не отримав.

Крім того, 28 березня 2024 року в судовому засіданні під час слухання справи № 127/33744/23 представник відповідача не повідомила його про наявність наказу про поновлення на роботі.

Указує, що 15 квітня 2024 року він дізнався про наявність наказу про його поновлення на роботі № 40-к від 18 березня 2024 року, після ознайомлення з ним у відділі по роботі з персоналом та комп`ютерними технологіями Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

Зазначає, що з 16 квітня 2024 року по 20 квітня 2024 року він перебував на лікарняному, однак п`ять днів тимчасової непрацездатності йому не були оплачені відповідачем.

21 квітня 2024 року він надіслав відповідачу заяву про надання частини невикористаної щорічної основної відпустки з наступним звільненням на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.

22 квітня 2024 року відповідачем видано наказ № 70-В «Про відпустку ОСОБА_1 ». Відтак, на день звернення до суду з цим позовом він перебуває у відпусті, а потім буде звільнений за власним бажанням.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути зі Служби відновлення розвитку інфраструктури у Вінницькій області на його користь середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року за період з 28 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року у розмірі 65 823,66 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі №127/33297/21 (в частині поновлення на роботі), за період з 28 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року, у розмірі 65 823,66 грн, без вирахування податків та обов`язкових платежів.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 серпня 2024 року стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 10 900 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає у тому, що останній зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків;

затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення;

у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить рішення про виплату йому середнього заробітку або різниці у заробітку за час затримки;

15 квітня 2024 року ОСОБА_1 ознайомлений з наказом про поновлення на роботі № 40-к від 18 березня 2024 року;

у період з 28 лютого 2024 року до 17 березня 2024 року відповідачем не було виконано постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 в частині негайного поновлення позивача на роботі, оскільки наказ про поновлення на роботі позивача винесений 18 березня 2024 року, відтак позивачу підлягає до виплати середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 28 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

У серпні 2024 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав відсутності документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 на представництво інтересів Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області у Вінницькому апеляційному суді.

12 серпня 2024 року на виконання вимог ухвали Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області подано документи на підтвердження повноважень представника заявника.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2024 року справу призначено на 12 вересня 2024 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 вересня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю Голоту Л. О. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційні скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

18 березня 2024 року Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року видано наказ № 40-к, яким ОСОБА_1 поновлено на роботу на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області;

ОСОБА_1 було повідомлено про винесення наказу про поновлення його на роботі засобами електронного зв`язку, а саме шляхом надсилання листа електронною поштою, яка була вказана позивачем у заявах від 09 та ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та поштовими засобами зв`язку (поштове відправлення № 581), а також через застосунок «Viber» з офіційного телефону відповідача на телефон ОСОБА_1 , який він указував у своїх заявах від 09 та 26 лютого 2024 року;

19 березня 2024 року начальник відділу по роботі з персоналом ОСОБА_3 у телефонному режимі намагалась зв`язатись з позивачем, однак останній на дзвінок не відповідав;

Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області позивачу поштовими засобами зв`язку надіслано лист з вих. № 426 від 21 березня 2024 року, з проханням повідомити про причини відсутності на роботі;

відповідачем вчиненні усі можливі заходи щодо повідомлення ОСОБА_4 про прийняття наказу про поновлення його на роботі 18 березня 2024 року.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

відповідач, після ухвалення судового рішення, був зобов`язаний негайно поновити його на займаній посаді, незалежно від оскарження рішення;

відповідач зобов`язаний нести відповідальність, встановлену статтею 236 КЗпП України, за затримку виконання судового рішення про його поновлення на роботі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 03 серпня 2023 року про виправлення описки, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року, визнано незаконним та скасовано наказ в. о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області - заступника начальника з будівництва доріг ОСОБА_2 від 05 листопада 2021 року № 135-к про звільнення ОСОБА_1 , провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з займаної посади 05 листопада 2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

Стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 08 листопада 2021 року по день ухваленого судового рішення, у розмірі 867323,52 грн з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Допущено до негайного виконання рішення суду у частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі позивача.

02 лютого 2024 року ОСОБА_1 надсилався лист № 159 з повідомленням про необхідність прибуття до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області для оформлення усіх належних документів. Направлення листа підтверджується фіскальним чеком від 02 лютого 2024 року № ПН55 з номером поштового відправлення 156.

Згідно даних відстеження поштового відправлення на сайті «Укрпошта» останнє не було вручене ОСОБА_1 з зазначенням причин такого невручення «інші причини».

09 лютого 2024 року ОСОБА_1 звертався до керівника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області з заявою в якій просив, серед іншого, поновити його на роботі з внесенням відповідних записів до трудової книжки.

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 направлений лист № 274 з повідомленням про необхідність прибуття до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області для оформлення усіх належних документів. Направлення листа підтверджується фіскальним чеком від 26 лютого 2024 року № ПН55 з номером поштового відправлення 475.

Згідно даних відстеження поштового відправлення на сайті «Укрпошта» останнє не було вручене ОСОБА_1 з зазначенням причин такого невручення «інші причини».

26 лютого 2024 року та 04 березня 2024 року ОСОБА_1 через власну електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 звертався до керівника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області шляхом надсилання заяв на електрону пошту відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в яких, серед іншого, просив поновити його на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності та фактично забезпечити допуск до виконання роботи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року у справі № 127/34432/23, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2024 року, стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 (в частині поновлення на роботі позивача), за період з 02 серпня 2023 року по день ухвалення судового рішення - 27 лютого 2024 року, у розмірі 290 398,50 грн, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Наказом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області № 40-к від 18 березня 2024 року скасовано наказ Служби автомобільних доріг у Вінницькій області № 135-к від 05 листопада 2021 року, поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з 06 листопада 2021 року та зобов`язано начальника відділу по роботі з персоналом та комп`ютерними технологіями ОСОБА_3 внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_1 .

Підставою винесення указаного наказу є постанова Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21.

Листом № 400 від 18 березня 2024 року ОСОБА_1 направлено повідомлення про поновлення його на роботі у Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області з копією наказу № 40-к від 18 березня 2024 року та проханням прибути до Служби для ознайомлення з указаним наказом (номером поштового відправлення 581).

Згідно з даними відстеження цього поштового відправлення на сайті «Укрпошта» від 25 березня 2024 року таке адресату 22 березня 2024 року вручене не було з зазначенням причин невручення «інші причини».

18 березня 2023 року відповідачем через застосунок «Вайбер» надіслано на номер телефону позивача НОМЕР_1 фотокопію наказу про поновлення на роботі № 40-к від 18 березня 2024 року та листа № 400 від 18 березня 2024 року.

Указані документи надіслані цього ж дня ОСОБА_1 на електронну адресу останнього, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2

21 березня 2024 року Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області надіслала листа № 426 від 21 березня 2024 року на електрону пошту ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) зі змісту якого слідує, що станом на 21 березня 2024 року останній не з`являється на робоче місце та не повідомив роботодавця про поважні причини відсутності, а також запропоновано прибути до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області для ознайомлення з наказом під підпис, що раніше був направлений листом № 400 від 18 березня 2024 року та приступити до роботи.

Відповідач стверджує, що 20 березня 2024 року о 09:18 год, 22 березня 2024 року о 11:25 год та 26 березня 2024 року о 14:22 год начальник відділу по роботі з персоналом та комп`ютерними технологіями Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_3 телефонувала на номер телефону позивача НОМЕР_1 , однак такі дзвінки залишилися без відповіді, надаючи в підтвердження скриншоти екрану мобільного телефону.

Суд не заперечує можливе здійснення таких дзвінків, однак встановити їх мету неможливо.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 13 травня 2024 року № 945319 ОСОБА_1 за листком непрацездатності № 20613856-1 перебував на лікарняному з 09 до 12 лютого 2024 року.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 20 травня 2024 року № 051088 ОСОБА_1 за листком непрацездатності № 20649978-1 перебував на лікарняному з 13 до 16 лютого 2024 року.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 11 березня 2024 року № 538315 ОСОБА_1 за листком непрацездатності № 21427213-1 перебував на лікарняному з 11 до 15 березня 2024 року.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 15 березня 2024 року № 148413 ОСОБА_1 за листком непрацездатності № 21550819-1 перебував на лікарняному з 16 до 20 березня 2024 року.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 21 березня 2024 року № 186813 ОСОБА_1 за листком непрацездатності № 21691327-1 перебував на лікарняному з 21 до 22 березня 2024 року.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 25 березня 2024 року № 770710 ОСОБА_1 за листком непрацездатності № 21738985-1 перебував на лікарняному з 23 до 27 березня 2024 року.

28 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою, яка була надіслана останньому поштовими засобами зв`язку, що підтверджується фіксальними чеками від 28 березня 2024 року та накладною Укрпошта № 459, описом цінного листа та відстеженням, у якій, зокрема просив видати наказ про поновлення його на роботі.

Указана заява отримана відповідачем 02 квітня 2024 року, що підтверджується інформацією про відстеження поштового відправлення № 459 сайту «Укрпошта».

02 квітня 2024 року листом № 491, у відповідь на заяву ОСОБА_5 від 28 березня 2024 року, відповідачем повідомлялося про прийняття наказу від 18 березня 2024 року № 40-к, надіслання його копії на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , через застосунок «Вайбер» на телефон НОМЕР_1 та рекомендованим листом з описом вкладення у цінний лист (поштове відправлення №581). Також повідомлено про необхідність виходу на роботу, приступити до виконання посадових обов`язків протягом одного дня з дня отримання даного листа та про необхідність надання пояснень поважності причин відсутності на роботі з 18 березня 2024 року по дату виходу на роботу.

Указаний лист направлений ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за номером відправлення 316 та згідно даних відстеження цього поштового відправлення отриманий позивачем 16 квітня 2024 року.

З наявного в матеріалах справи наказу № 40-к від 18 березня 2024 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » слідує, що позивач ознайомився з ним у приміщенні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області. На даному наказі ОСОБА_1 указав, що рішення про поновлення не виконано, фактично не наданий допуск до роботи та не забезпечено виконання посадових обов`язків. Наказ наданий йому для ознайомлення 15 квітня 2024 року о 16.15 год та до цього часу він не був обізнаний про його наявність.

Згідно витягу з електронного реєстру листків непрацездатності від 16 квітня 2024 року № 333314 ОСОБА_1 з 16 до 20 квітня 2024 року перебував на лікарняному за листком непрацездатності № 22339630-1.

Зі скриншоту екрану електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_4 слідує, що 07 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до адміністратора поштового сервісу mail.gov.ua з листом у якому зазначив, що він з 15 березня 2024 року не може здійснити вхід у свою пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 та у ході листування просив надати можливість відновити до неї доступ шляхом надсилання на альтернативні електронні пошти чи ІНФОРМАЦІЯ_5 посилання для скидання паролю з скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2

Доступ до указаної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 відновлено 17 квітня 2024 року.

20 квітня 2024 року ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту відповідача пояснення з приводу його відсутності на роботі з 18 березня 2024 року, у яких серед інших обставин указав, що копію наказу про його поновлення на роботі він не отримував ні через застосунок «Вайбер», ні на електронну пошту, ні за рекомендованим листом з описом вкладення за № 581.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менша тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з правовідносин стосовно стягнення середнього заробітку, за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та ціна позову складає 65 823,66 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Між сторонами виник спір з приводу стягнення середнього заробітку, за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю.

У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до частини сьомої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Обов`язковість рішення суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 461/7423/21 (провадження № 61-872св23), від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц (провадження № 61-9103св22) зроблено висновок, що:

«належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків».

Виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 711/8138/18.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 524/415/16-а, від 05 травня 2022 у справі № 280/4402/21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 711/8138/18, зроблено висновок, що:

«затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі є невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Отже для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період».

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року у справі №127/34432/23, залишеним в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 16 травня 2024 року, стягнуто зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі №127/33297/21 (в частині поновлення на роботі), за період з 02 серпня 2023 року по день ухвалення судового рішення - 27 лютого 2024 року, у розмірі 290 398,50 грн, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Наказом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області № 40-к від 18 березня 2024 року скасовано наказ Служби автомобільних доріг у Вінницькій області № 135-к від 05 листопада 2021 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикуропційної діяльності з 06 листопада 2021 року.

Відтак у порушення указаних норм трудового законодавства та принципу обов`язковості судового рішення, відповідач негайно не виконав рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

Указана обставина відповідачем не заперечується.

Доказів про поважність невиконання судового рішення в частині негайного поновлення позивача на роботі матеріали справи не містять.

Отже у порушення указаних норм трудового законодавства та принципу обов`язковості судового рішення, відповідач негайно не виконав рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач допустив порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника, що є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Щодо обізнаності ОСОБА_1 про наявність наказу про його поновлення на роботі апеляційний суд виходить з такого.

Установлено, що наказ № 40-к від 18 березня 2024 року та лист-повідомлення відповідача № 400 від 18 березня 2024 року були надіслані на електронну пошту позивача ІНФОРМАЦІЯ_2

Разом з тим, з електронного листування ОСОБА_1 та адміністратора поштового сервісу mail.gov.ua слідує, що указана електронна пошта ОСОБА_1 з 15 березня 2024 року була заблокована та доступ до неї відновлено 17 квітня 2024 року.

Відповідач стверджує, що 18 березня 2024 року також надсилав ОСОБА_1 наказ про поновлення на роботі засобами поштового зв`язку за номером поштового відправлення 581, проте таке поштове відправлення не було вручене адресату під час доставки з зазначенням причин «інші причини».

При цьому, матеріали справи не містять доказів про вміст такого поштового відправлення.

Щодо повідомлення за номером телефону НОМЕР_1 , колегія суддів зауважує, що указаний номер використовується позивачем та ним не заперечується.

Частинами першою, третьою статті 100 ЦПК України встановлено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (у тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), вебсайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (у тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21 (провадження № 12-8гс23) зроблено висновок, що:

«електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. Подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу.

Також Велика Палата Верховного Суду у наведеній постанові зробила висновок, що:

«суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише у тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд вправі зробити у кожному конкретному випадку з врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, у подібних правовідносинах».

За скриншотами з мобільного телефону слідує, що 18 березня 2024 року через месенджер «Вайбер» на мобільний телефон НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 направлено наказ № 40-к від 18 березня 2024 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ».

Разом з тим, доказів щодо доставлення та прочитання позивачем такого повідомлення матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 127/29246/22 (провадження № 61-13250св23) зроблено висновок, що:

«відповідно до статті сьомої Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Ознайомлення працівників з наказами (розпорядженнями), повідомленнями, іншими документами роботодавця щодо їхніх прав та обов`язків допускається з використанням визначених у трудовому договорі засобів електронних комунікаційних мереж з накладенням удосконаленого електронного підпису або кваліфікованого електронного підпису. У трудовому договорі за згодою сторін можуть передбачатися альтернативні способи ознайомлення працівника, крім інформації, визначеної пунктом 4 частини першої цієї статті, що доводиться до відома працівників у порядку, встановленому цією статтею (частина третя статті 29 КЗпП України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин)».

У справі, що переглядається, відсутні докази, що дозволяли б альтернативні способи пересилання наказів, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин у спосіб електронної комунікації, зокрема шляхом надсилання їх у месенджерах.

Інших належних доказів щодо повідомлення позивача про наявність наказу про поновлення на роботі № 40-к від 18 березня 2024 року у спірний період з 28 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року матеріали справи не містять.

ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про поновлення на роботі № 40-к від 18 березня 2024 року 15 квітня 2024 року о 16:15 год про, що свідчить власноручно викладені ним поясненнями на указаному наказі.

Отже у період часу з 28 лютого 2024 року до 17 березня 2024 року відповідачем не було виконано постанови Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 в частині негайного поновлення позивача на роботі, оскільки наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 винесений лише 18 березня 2024 року.

Ба більше, з 18 березня 2024 року до 15 квітня 2024 року ОСОБА_1 не був обізнаний з наказом № 40-к від 18 березня 2024 року про поновлення його на роботі.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, а саме за період з 28 лютого 2024 року (наступний день після ухвалення судового рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення) по 15 квітня 2024 року (дата ознайомлення з наказом про поновлення на роботі).

Обчислення середнього заробітку здійснюється згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються з середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року встановлено розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 1 935,99 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Кількість робочих днів у період з 28 лютого 2024 року по 15 квітня 2024 року з урахування положень Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» становить: у лютому 2024 року - 2, у березні 2024 року - 21, у квітні 2024 року - 11, всього 34 робочих дні.

Установивши, що рішення суду про поновлення позивача на роботі не виконувалося, суд першої інстанції правильно визначив період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 28 лютого 2024 року (наступний день після ухвалення судового рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення) по 15 квітня 2024 року (дата ознайомлення з наказом про поновлення на роботі), та вірно визначив суму середнього заробітку за час затримки у розмірі 65 823,66 грн (1935,99 х 34 робочих дні) без вирахування податків та обов`язкових платежів, який підлягає стягненню з відповідача.

Указана сума визначена без урахування податків та інших обов`язкових платежів, ураховуючи, що справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а тому суд першої інстанції правомірно визначив указану сум без урахування цих платежів, на що звертає увагу Пленум Верховного Суду України у постанові від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції відповідачем не надано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач у період з 28 лютого 2024 року (наступний день після ухвалення судового рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення) по 15 квітня 2024 року (дата ознайомлення з наказом про поновлення на роботі) допустив порушення вимог частини сьомої статті 235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника, що зумовлює відповідальність, передбачену цією нормою та є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.

Отже правильним є висновок суду першої інстанції про доведеність та обґрунтованість заявленого позивачем позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судоми норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК