ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Суми

Справа №587/1465/23

Номер провадження 22-ц/816/641/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кордюка Віталія Петровича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року, у складі судді Черних О.М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

13 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 05 квітня 2008 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного. Примирення та подальше збереження шлюбу вважає неможливим.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 05 квітня 2008 року у виконавчому комітеті Кіндратівської сільської ради Сумського району Сумської області, за актовим записом № 02.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Кордюк В.П., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду про розірвання шлюбу скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, вказує, що відповідач бажає примиритися з позивачем та зберегти сім`ю, однак через його перебування на військовій службі в ЗСУ вони позбавлені можливості налагодити шлюбні відносини та сімейне життя до завершення воєнного стану, що є підставою для зупинення провадження у справі. Вказує про допущене судом процесуальне порушення шляхом відмови у зупиненні провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України у зв`язку з проходженням позивачем військової служби та не надання сторонам строку для примирення. Доводить, що розірвання шлюбу суперечить інтересам сім`ї та інтересам їх спільної дочки.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Відповідач та його представник належним чином повідомлені про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З матеріалів справи убачається, що з 05 квітня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 6).

Також встановлено, що між сторонами припинені шлюбні відносини, їх сім`я фактично розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.

Зокрема, у позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що сімейні відносини з ОСОБА_2 припинені вже кілька років, спільного господарства не ведуть з березня 2022 року.

Реєстрація місця проживання сторін за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7), не свідчить про існування між ними сімейних стосунків у розумінні ст. 3 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу.

Судом не здобуто, а стороною відповідача не доведено, що сторони підтримують шлюбні стосунки, а тому формальне існування реєстрації шлюбу суперечить інтересам сторін.

Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, суд не вправі покладати в рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя, як просить відповідач, при наявності на це заперечення позивача. Оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать його інтересам, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (ст. 51 Конституції України), суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Посилання в апеляційній скарзі на недотримання судом першої інстанції вимог п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦК України та не вжиття заходів щодо примирення сторін спростовуються матеріалами справи, оскільки суд своєю ухвалою від 04 серпня 2023 року надавав сторонам строк для примирення до 06 листопада 2023 року (а.с. 16).

У подальшому клопотання відповідачки про зупинення провадження у справі та надання строку для примирення ще на три місяці, було предметом розгляду суду. Не вбачаючи підстав для повторного надання строку для примирення сторін суд своєю ухвалою від 17 листопада 2023 року відмовив у зупиненні провадження (а.с. 38).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність зупинення провадження у справі на п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України на час перебування позивача у складі ЗСУ.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Клопотання про зупинення провадження у справі подавала відповідачка, позивач хоч і перебуває в лавах ЗСУ, уклав договір на представництво його інтересів у суді адвокатом і в судовому засіданні брав участь його представник, тому в конкретній ситуації розгляд зазначеної справи у період знаходження ОСОБА_1 на військовій службі відповідає його інтересам.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-яке документальне підтвердження перебування позивача ОСОБА_1 в складі ЗСУ.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 104, 110, 112 СК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Кордюка В.П. про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки суд ухвалив у даній справі законне рішення і така позиція колегії суддів відповідає вимогам ч. ст. 377 ЦПК України.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кордюка Віталія Петровича залишити без задоволення, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов