Справа № 175/2824/23
Провадження № 2/175/765/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.

при секретареві Радонському М.М.

розглянувши у судовому засіданні в смт. Слобожанське у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

У червні 2023 року позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою.

Згідно протоколу про автоматизований розподіл судових справ між суддями позовну заяву було розподілено до провадження судді Бойка О.М.

В позовних вимогах позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Код ) суму заборгованості в розмірі 73 840,48 грн., яка складається з заборгованості у розмірі 62 262,84 грн. за кредитним договором №_CARD від 19.12.2017 року та з заборгованості у розмірі 11 577,64 грн. за кредитним договором № від 21 грудня 2018 року та судові витрати, понесені позивачем при розгляді справи.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 19 грудня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № (Кредитний договір №1) у відповідності до якого Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15 313,80 гривень, а також було укладено Публічний договір про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD (Кредитний договір №2), що є невід?ємною частиною Кредитного договору №1.

Відповідачу було відкрито доступ до коштів кредитної лінії із нарахуванням 40% річних по операціях розрахунків картою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях з видачі та зняття готівки.

У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день.

Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що підписанням цього Договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Публічного договору, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам та зобов?язується ознайомити кожну Довірену особу.

Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору №1 та Кредитного договору №2 АТ «ОТП Банк» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив Відповідача з умовами Кредитного договору №l та Кредитного договору №2, надав доступ для користування кредитними коштами в зазначеному розмірі, які Відповідач вдало використав в свої цілях.

18 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №18/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №2.

Станом на 18.08.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №2 в сумі 53 752,82 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 33 711,53 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 20 041,29 гривень.

21 грудня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та Відповідачем було укладено Кредитний договір № Кредитний договір №3) у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 22 534,00 гривень, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №20/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №3.

Станом на 20.08.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №3 в сумі 9 260,40 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 9 259 гривень та простроченою заборгованістю по відсоткам - 1,40 гривень.

Таким чином ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитними договорами №_CARD від 19.12.2017 року та № від 21 грудня 2018 року.

На момент подання позовної заяви зобов`язання з повернення кредитних коштів за кредитними договорами не виконано ні первісному кредитору, ні новому, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Позивач зазначив також, що в порядку ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість за Кредитним договором №2 враховуючи норму ст. 625 ЦК України становить 62 262,84 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 33 711,53 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 20 041,29 гривень, збитки від інфляції - 6 285,06 гривень, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 2 224,96 гривень.

Заборгованість за Кредитним договором №3 враховуючи санкції ст.. 625 ЦК України становить 11 577,64 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9 259 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 1,40 гривень, збитки від інфляції - 1 759,31 гривень, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 557,93 гривень.

Тому позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.

Відповідач позовні вимоги частково не визнає, про що надав до суду відзив, в якому свою позицію обґрунтовує наступним чином.

Відповідач, посилаючись на позов стверджує, що між відповідачем та АТ «ОТП Банк» було укладено Кредитний договір №2 від 19.12.2017 року (Публічний договір про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD від 19.12.2017р.), за умовами якого відповідачу було відкрито доступ до коштів кредитної лінії із нарахуванням 40 відсотків річних по операціях розрахунків з картою за товари, послуги та в мережі Інтернет, операціях з видачі та зняття готівки.

Разом з тим, «укладення» Кредитного договору №2 відбулось шляхом підписання відповідачем розписки про отримання платіжної картки.

Так, відповідно до змісту розписки (без дати), копія якої долучена позивачем до позовної заяви, відповідач отримала платіжну картку № НОМЕР_2 зі строком дії 10/20.

Відповідачка вказує на те, що разом з тим, договору в письмові формі, в якому б містилися умови та тарифи користування кредитними коштами, між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 не укладалося, а останній ніхто не надавав для ознайомлення та підписання умов і тарифів використання кредитної картки. Фактично, Кредитний договір №2 складається з Розписки про отримання кредитної картки, яка містила згадування про ознайомлення відповідачки з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк». Однак, позивачем таких правил і тарифів АТ «ОТП Банк» до позову не надано.

Таким чином, за позицією відповідачки, учасники справи і суд позбавлені можливості перевірити обґрунтованість позовних вимог, а підписана відповідачем Розписка без дати не містить конкретного розміру процентної ставки, а також умов щодо плати за обслуговування рахунку, умов нарахування штрафних санкцій тощо.

У розписці ОСОБА_1 , без дати, процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, плата за обслуговування рахунку, порядок застосування штрафних санкцій не зазначені.

Вважає, що слід керуватись позицією Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 року по справі №342/180/17) з приводу врахування змісту Умов і правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті АТ КБ ПриватБанк, в питанні регулюванні відносин з позичальником, який такі умови не підписував.

Як зазначив Верховний Суд надані банком витяги належними доказами бути не можуть, оскільки їх зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила.

Тобто вважає, що позов не містять підтверджень, з якими саме правилами і тарифами АТ «ОТП Банк» відповідач була ознайомлена, підписуючи Розписку без дати. Беручи до уваги Розписку без дати та виходячи з положень ст.ст. 626, 628, 1046 ЦК України, фактично між ОСОБА_1 та АТ «ОТП Банк» укладено договір позики, за яким банк передав у власність відповідача грошові кошти, а остання зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж їх суму.

Відповідачка зазначає, що як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №2, відповідачка за весь час користування кредитною карткою використала кретині кошти в сумі 34503,07 грн., а надходження коштів на рахунок складає 21943,43 грн., які були направлені АТ «ОТП Банк» на погашення непогоджених з відповідачем відсотків, штрафів та плати за обслуговування рахунку.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 повернула банку суму коштів в розмірі 21943,43 грн., на зазначену суму зменшився розмір позики, яку вона отримала від АТ «ОТП Банк», а тому розмір фактичної заборгованості (сума отриманої позики (тіло кредиту) сума повернутих відповідачем коштів) складає 12559,64 грн. (34503,07 грн. 21943,43 грн.).

Враховуючи викладене, відповідачка вважає, що стягненню за публічним договором про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD від 19.12.2017р. з ОСОБА_1 підлягає сума в розмірі 12559,64 грн.

В іншій частині позовну вимогу про стягнення за публічним договором про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD від 19.12.2017р. просить суд залишити без задоволення.

Позивач, ознайомившись із відзивом на позовну заяву надав до суду відповідь на відзив в якому зазначив наступне.

Кредитний договір №2 є невід`ємною частиною Кредитного договору №1, з єдиними спільними умовами, а розписка, щодо отримання картки є підтвердженням прийняття умов надання банківських послуг.

Позивач додатково звертає увагу суду, що відповідно до Розрахунку заборгованості Відповідач здійснював погашення включно до 13 грудня 2019 року, тобто Відповідач визнавав та погоджувався з умовами договору, користувався коштами та не порушував питання незаконності дій зі сторони кредитора, а тільки після невиконання протягом тривалого терміну взятих на себе зобов?язань у Відповідача виникла необхідність визнання суми сформованої заборгованості такою, що нарахована помилково, а дії кредиторів щодо її повідомлення про умови та відсоткову ставку за користування коштами такими які для неї не були повідомленні.

Також, зазначає, що відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором №2 сума заборгованості станом на 18 серпня 2021 року становить 53 752,82 гривень (П?ятдесят три тисячі сімсої п?ятдесят дві гривні 82 копійки), та посилаючись, на розрахунки представника Відповідача, коли той здійснював «розрахунки» він не взяв до уваги плату за обслуговування рахунку, відсотки за недозволенні перевитрати та штрафи які були нараховані Відповідачу у зв?яку з його невиконанням взятих на себе зобов?язань, тому і помилково зазначив, що після сплати Відповідачем коштів в сумі 21 934,43 гривень (Двадцять одна тисяча дев?ятсот тридцять чотири гривні 43 копійки) заборгованості становить 12 559,64 гривень (Дванадцять тисяч п?ятсої п?ятдесят дев?ять гривень 64 копійки), що не відповідає дійсності.

Також позивач зазначив, що у своїх розрахунках Представник Відповідача керується даними з Розрахунку заборгованості Кредитним договором №2, що також підтверджує факт визнання вищезазначеного розрахунку достовірним, а тому і сума заборгованості та всі детально описані операції які були здійснені Відповідачем відповідають дійсності.

Позивач, надав до суду підтвердження звернення до відповідачки із вимогою про погашення заборгованості та повідомленням про набуття права вимоги за кредитними зобов`язаннями до ОСОБА_1 , а саме Вимогу за вихідним номером №FCF/OTP/OTP/0001/1472 від 07.09.2021 року та опис поштового відправлення із печаткою поштового відділення від 17.09.2021 року про направлення вимоги до відповідачки.

Відповідач надав до суду додаткові пояснення у справі, в яких зазначив наступне.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що в п. 2 ч. 1 Кредитного договору №1 прописані відповідні умови, а саме відповідачу було відкрито доступ до коштів кредитної лінії із нарахуванням 40 відсотків річних по операціях розрахунків з картою за товари, послуги та в мережі Інтернет, операціях з видачі та зняття готівки.

Проте, в зазначеному пункті, на думку відповідача, йдеться мова про нарахування Банком процентів саме в розмірах, встановлених Тарифами банку, які лише на дату підписання договору №1 становлять 40 відсотків.

Який розмір відсотків становив після цієї дати - відповідачу невідомо, адже вони містяться саме в Тарифах банку, які не надані позивачем до суду та не підписувались відповідачем.

А про «Плату за обслуговування рахунку» та «Нарахування штрафу» в Кредитному договорі №1 мова взагалі не йде.

Тому відповідач наголошує, що договорі в письмові формі, в якому б містилися умови та тарифи користування кредитною лінією, між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 не укладалося, а останній ніхто не надавав для ознайомлення та підписання умов і тарифів використання кредитної картки.

Жодних правил і тарифів АТ «ОТП Банк», підписаних (і навіть не підписаних) відповідачем, до позовної заяви не долучено, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Розписки без дати про отримання кредитної картки.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та у формі плати за обслуговування рахунку.

Таким чином, відповідачка вказує, що враховуючи те, що ОСОБА_1 повернула банку суму коштів в розмірі 21943,43 грн., на зазначену суму зменшився розмір позики, яку вона отримала від АТ «ОТП Банк», а тому розмір фактичної заборгованості (сума позики (тіло кредиту) суму повернутих коштів) складає 12559,64 грн. (34503,07 21943,43). Враховуючи викладене, стягненню за публічним договором про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD від 19.12.2017р. з ОСОБА_1 підлягає сума в розмірі 12559,64 грн. В іншій частині вимогу про стягнення за публічним договором про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD від 19.12.2017р. просить суд залишити без задоволення.

У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно клопотання просив справу розглянути без його присутності та повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19 грудня 2017 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № (Кредитний договір №1) у відповідності до якого Відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 15 313,80 гривень, а також було укладено Публічний договір про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD (Кредитний договір №2), що є невід?ємною частиною Кредитного договору №1.

Відповідачу було відкрито доступ до коштів кредитної лінії із нарахуванням 40% річних по операціях розрахунків картою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях з видачі та зняття готівки.

У разі виникнення несанкціонованого овердрафту відсотки нараховуються від суми заборгованості 0,15% за день.

Пунктом 2.6 кредитного договору передбачено, що підписанням цього Договору Держатель гарантує, що йому зрозумілі і він погоджується з усіма положеннями Угоди, Публічного договору, Правил та Тарифів Банку, з якими він ознайомився сам та зобов?язується ознайомити кожну Довірену особу.

Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору №1 та Кредитного договору №2 АТ «ОТП Банк» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив Відповідача з умовами Кредитного договору №l та Кредитного договору №2, надав доступ для користування кредитними коштами в зазначеному розмірі, які Відповідач вдало використав в свої цілях.

18 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №18/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №2.

Станом на 18.08.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №2 в сумі 53 752,82 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 33 711,53 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 20 041,29 гривень.

21 грудня 2018 року між АТ «ОТП Банк» та Відповідачем було укладено Кредитний договір № Кредитний договір №3) у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 22 534,00 гривень, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних.

20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №20/08/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №3.

Станом на 20.08.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №3 в сумі 9 260,40 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 9 259 гривень та простроченою заборгованістю по відсоткам - 1,40 гривень.

Таким чином ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитними договорами №_CARD від 19.12.2017 року та № від 21 грудня 2018 року.

Позивач зазначив також, що в порядку ст.625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заборгованість за Кредитним договором №2 враховуючи норму ст. 625 ЦК України становить 62 262,84 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 33 711,53 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 20 041,29 гривень, збитки від інфляції - 6 285,06 гривень, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 2 224,96 гривень.

Заборгованість за Кредитним договором №3 враховуючи санкції ст.. 625 ЦК України становить 11 577,64 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9 259 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 1,40 гривень, збитки від інфляції - 1 759,31 гривень, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 557,93 гривень.

Тобто, загалом позивач бажає стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 73 840,48 грн., яка складається з заборгованості у розмірі 62 262,84 грн. за кредитним договором №_CARD від 19.12.2017 року та з заборгованості у розмірі 11 577,64 грн. за кредитним договором № та судові витрати, понесені позивачем при розгляді справи.

Позивач визнає позовні вимоги лише частково, а саме загальну заборгованість у розмірі 24 137,28 за кредитними договорами №_CARD від 19.12.2017 року у розмірі 12559,64 грн. та за кредитним договором № від 21 грудня 2018 року у розмірі 11 577,64 грн., оскільки відповідачка у відзиві та додаткових поясненнях не заперечувала щодо останнього.

Відповідачка вказує на те, що договору в письмові формі, в якому б містилися умови та тарифи користування кредитними коштами, між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 не укладалося, а останній ніхто не надавав для ознайомлення та підписання умов і тарифів використання кредитної картки. Фактично, Кредитний договір №2 складається з Розписки про отримання кредитної картки, яка містила згадування про ознайомлення відповідачки з правилами користування карткою та діючими тарифами АТ «ОТП Банк». Однак, позивачем таких правил і тарифів АТ «ОТП Банк» до позову не надано.

Суд не може погодитись із цим ствердженням з огляду на те, що у кредитному договорі № від 19 грудня 2017 року зазначено, що надається кредитна лінія на придбання техніки у магазині «Комфі» та до цього договору видається кредитна картка позичальника, що вбачається з дослідження розділу 2 кредитного договору «Видача та обслуговування кредитної картки позичальника».

В цьому розділі вказано, процентна ставка у 40% річних, по операціях розрахунків карткою за товари, послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки.

Внаслідок особливостей банківської системи було укладено одночасно два договори, а саме: № від 19.12.2017 року та №_CARD від 19.12.2017 року, які є фактично одним єдиним договором, з одним розрахунком руху коштів по рахунку, про що зазначив позивач, а відповідач, посилаючись на розрахунки руху коштів по кредитному договору, фактично підтвердив реальність цього договору.

Тому, доводи відповідачки, що єдиним доказом укладення договору №_CARD від 19.12.2017 року є лише розписка не знайшли свого підтвердження. Розписка є лише фактом підтвердження отримання фізичної картки банку.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Аналогічна думка також зазначена у Постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №623/2936/19.

Щодо стверджень відповідачки, що їй не були відомі та зрозумілі усі умови надання кредитних послуг, то слід зазначити, що № від 19 грудня 2017 року кредитний договір містить зазначення строку на який надається кредит, розмір відсоткової ставки кредиту та орієнтовну вартість кредиту за умови виконання його умов, що визначено у розділі 1 «Надання Кредиту».

Стаття 626 ЦК України голосить, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України зазначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 640 ЦК України визначає момент укладення договору, а саме договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно вищезазначених норм можливо дійти до висновку, що ОСОБА_1 при підписуванні анкети-заяви про приєднання була ознайомлена із умовами, які в ній були прописані, а підписавши анкету-заяву погодився із її змістом.

Стосовно обов?язку Клієнта знайомитися зі змінами тарифів, умов і правил на сайті Банку, суд зауважує, що відповідно до заяви підписаної відповідачем встановлено, що умови та правила надання банківських послугу, які викладені на банківському сайті становлять між Клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом Клієнта у заяві.

Така форма оформлення кредитного договору не суперечить діючому законодавству, оскільки укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК, договір вважається вчиненою у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов?язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві.

Також, сскільки кредитний договір визначає строк надання кредиту у кількості 24 місяці, то відповідно після завершення цього строку, у разі наявності невиконання або неналежного виконання кредитного зобов`язання, кредитодавець має право нараховувати штрафні санкції у відповідності до ст. 625 ЦК України.

Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи цю норму, позивач після закінчення строку визначеного у договорі, за наявної заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного користування кредитними коштами та неналежного виконання кредитного зобов`язання, законно продовжував нараховувати індекс інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Заборгованість за Кредитним договором №2 враховуючи норму ст. 625 ЦК України становить 62 262,84 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 33 711,53 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 20 041,29 гривень, збитки від інфляції - 6 285,06 гривень, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 2 224,96 гривень.

Заборгованість за Кредитним договором №3 враховуючи санкції ст.. 625 ЦК України становить 11 577,64 гривень, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 9 259 гривень, прострочена заборгованість по відсоткам - 1,40 гривень, збитки від інфляції - 1 759,31 гривень, 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України - 557,93 гривень.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона повернула банку суму коштів в розмірі 21943,43 грн., а тому на зазначену суму зменшився розмір позики, яку вона отримала від АТ «ОТП Банк», а тому розмір фактичної заборгованості (сума отриманої позики (тіло кредиту) сума повернутих відповідачем коштів) складає 12559,64 грн., і тому стягненню за публічним договором про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток №_CARD від 19.12.2017р. з ОСОБА_1 підлягає сума в розмірі 12559,64 грн. не є належними та допустимими з огляду на наступне.

Боржник свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі не виконав, через це утворилась заборгованість відповідно до Розрахунку заборгованості та виписки.

Згідно з приписами пункту 62 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (зі змінами) виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки з особових рахунків клієнтів є належним доказом заборгованості Боржника.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковим рахунком позичальника, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов?язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Також вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18, провадження №61-9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача.

У зв?язку з тим, що Відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість.

Ствердження, що відповідач, при ознайомленні зі змістом кредитного договору не отримала повної інформації про кредит та його умови, то слід зазначити, що ОСОБА_1 не заперечувала факту відкриття рахунку в АТ «ОТП БАНК» то, при підписанні кредитного договору, мала розуміти та ознайомитись з умовами цього кредитного договору.

Щодо посилань відповідача, що згідно договору №_CARD від 19.12.2017 відсоткова ставка визначена лише на день укладання договору, а в інші дні користування кредитом вона не визначена та не відома була ОСОБА_1 , то суд зауважує наступне.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

До суду не було надано доказів зміни умов договору між сторонами, а тому суд вважає, що ствердження відповідачки, що річна процентна ставка діяла лише на дату укладення договору, тобто, один календарний день не знаходять свого підтвердження.

Можливо стверджувати, що це є неточністю договору, за роз`ясненням якого ОСОБА_1 мала можливість звернутись до банку.

Зміст договору та його сутність ця неточність не змінює та не припиняє.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів.

Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Згідно з розрахунку заборгованості станом на 20.06.2023 року (день подання позовної заяви до суду) відповідачка ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем у розмірі 73 840,48 грн., яка складається з заборгованості у розмірі 62 262,84 грн. за кредитним договором №_CARD від 19.12.2017 року та з заборгованості у розмірі 11 577,64 грн. за кредитним договором № від 21 грудня 2018 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит.

З огляду на те, що відповідач прострочив погашення платежів за кредитним договором та не повернув отримані кредитні кошти, не виконавши взятих за договором зобов`язань, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість згідно розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму, встановлено на 01 січня поточного року.

Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 634, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Код ) суму заборгованості в розмірі 73 840,48 грн., яка складається з заборгованості у розмірі 62 262,84 грн. за кредитним договором №_CARD від 19.12.2017 року та з заборгованості у розмірі 11 577,64 грн. за кредитним договором № від 21 грудня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (Код ) суму судових витрат у розмірі 2 684,00 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Бойко

Повний текст рішення складено «___» __________ 20___ року