ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7556/24 Справа № 212/7478/23 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Остапенко В.О.

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/7478/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Чайкіна І.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

В обґрунтування позову зазначала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина, який мешкає разом з нею. Відповідач не проживає разом з ними, а також не приймає участі в її утриманні та вихованні, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. Зазначає, що вона власних доходів не має, оскільки народила дитину та не має можливості працевлаштуватися. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання, оскільки має стабільний дохід, хоча офіційно не працевлаштований.

Просила суд, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 28.09.2023 року.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року позов задоволено частково, стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 28.09.2023 року, на утримання дружини ОСОБА_1 , на її користь до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат по справі.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції прийняв подані відповідачем докази, з порушенням норм ЦПК України, та не дав позивачу можливості адаптувати свої вимоги під надані відповідачем докази, що призвело до суттєвого порушення права позивача, як матері дитини ОСОБА_3 , на забезпечення нормального життя.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , уклали шлюб 23.03.2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 136 (а.с.4).

Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом, посвідченого начальником дільниці ТОВ «УЮТ -2011» (а.с.6).

ОСОБА_2 працює на посаді менеджера у ТОВ "МЦ СТАЛЕКС" та має оклад у сумі 6750, 00 гривень. Має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст.84 СК України.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду та розглянувши доводи апеляційної скарги виходить з наступного.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За приписами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно з ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 працює на посаді менеджера у ТОВ "МЦ СТАЛЕКС" та має оклад у сумі 6750, 00 гривень. Має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції врахував майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітньою дитиною та не має можливості працювати, та не встановив обставин, які б свідчили про неможливість відповідача надавати дружині утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Отже, враховуючи те що ОСОБА_2 є особою молодого віку, працездатним, був офіційно працевлаштованим, колегія судів вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині.

Апеляційний суд зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім, тому з огляду на встановлені у справі обставини, визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дружини, а саме від доходу відповідача, не порушує інтереси сторін.

Визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає обставинам справи та матеріальному становищу відповідача, який не надав належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості надавати матеріальну допомогу матері дитини у визначеному судом розмірі.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом прийнято докази надані відповідачем з порушенням строку, що позбавило позивача можливості адаптувати свої вимоги під надані докази є безпідставними, оскільки позивач (згідно тексту рішення) не була присутня в судовому засіданні 07.12.2023р. (в день надання відповідачем довідки з місця роботи і ухвалення оскаржуваного рішення).

Оскільки вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача в частці від доходу позивача не були предметом розгляду судом першої інстанції, а подання доказів відповідачем з порушенням строку, не призвело до неправильного вирішення спору, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення не має.

Крім того, позивач не позбавлена можливості звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення у частці від доходу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 квітня 2024 року немає.

Відповідно до частин 1, 13статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: