Справа № 932/71/24
Провадження № 2/932/29/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором, в якій позивач просив суд, стягнути з відповідача інфляційне збільшення за кредитним договором №14.840.06.03 від 26.01.2006 у розмірі 44 797,30 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 24.12.2013 рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором №14.840.06.03.

З огляду на те, що право вимоги за кредитним договором №14.840.06.03 перейшло до ТОВ «Довіра та Гарантія», а ОСОБА_1 , на день подачі позову, не виконано зобов`язання щодо повернення коштів за кредитним договором, останній вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Відповідачем надано відзив, доводи викладені в якому зводиться до не з годи з заявленими позовними вимогами та безпідставністю нарахування інфляційного збільшення передбаченого положенням ст.625 ЦК України. Також до відзиву надано витяг з АСВП про відсутність активного виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 12.01.2024 позовну заяву ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» залишено без руху у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 23.01.2024, у зв`язку з усуненням недоліків зазначених в ухвалі від 12.01.2024, провадження у справі відкрито та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником позивача, заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Так, судом встановлено, що згідно з копією кредитного договору №14.840.06.03 від 26.01.2006 укладеного між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 38 000,00 доларів США зі сплатою 16% річних та строком повернення до 25.01.2011.

Відповідно до копії ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015 (справа №2-1880/11) замінено стягувача з виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 (справа №2-1880/11) на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Також у вказаній ухвалі зазначено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» стягнуто заборгованість за кредитним договором №14.840.06.03 від 26.01.2013, яка становить 338 638,22 грн.

Згідно копії довідки наданої директором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» ОСОБА_2 , станом на 27.12.2023 ТОВ «Довіра та Гарантія» не отримувало жодних платежів щодо погашення заборгованості за кредитним договором №14.840.06.03 від 26.01.2006.

Відповідно до витягу з АСВП наданого відповідачем, у відкритті АСВП №43017993 щодо ОСОБА_1 , стягувач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відмовлено.

Згідно розрахунку штрафних санкцій передбачених ст.625 ЦК України їх розмір, за період з 29.12.2020 до 24.02.2022, становить 44 797,30 грн. (інфляційне збільшення).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2013 році, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положенням статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з того, що позивачем, на підтвердження доводів щодо існування, не виконаного, грошового зобов`язання, не надано жодного належного доказу, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Тобто, за наявності судового рішення про стягнення коштів, для застосування конструкції норми ст.625 ЦК України, обов`язковим є надання доказів відсутності на виконанні виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення, оскільки його реалізація впливає на розмір суми, яка є передумовою для нарахування санкцій.

Надана позивачем довідка директора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», сама по собі, не свідчить про відсутність перерахованих коштів на виконання рішення суду за наявності відомостей про те, що виконавче провадження де боржником є ОСОБА_1 неодноразово відкривалось та в його межах проводились виконавчі дії (вказане вбачається з відзиву та ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2015).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» (, адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення інфляційного збільшення за кредитним договором, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ