Справа № 237/1773/22
Провадження № 2/237/275/24
17.04.24 року м. Курахове
Мар`їнський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ліпчанського С.М.,
за участю секретаря судового засідання Бахтіярової Н.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в частині втраченого заробітку,
В позові вказав, що 23 жовтня 2011 року близько 10 години, позивач, ОСОБА_1 разом з відповідачем, ОСОБА_2 , знаходились на полюванні в лісосмузі с. Дачне Мар`їнського району Донецької області. Відповідач із необережності не поставив належну йому рушницю ІЖ 27 Е на запобіжник, тим самим не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, зачепився стволом рушниці за гілку дерева, від чого рушниця стала падати. Відповідач, намагаючись схопити падаючу з плеча рушницю, пальцями руки натиснув на спусковий гачок, тим самим зробив постріл, який прийшовся позивачу ОСОБА_1 в ногу. Таким чином, внаслідок необережних дій Відповідача, ОСОБА_1 було завдано одне вогнепальне поранення передньої поверхні правого стегна з відкритим переломом стегнової кістки, пошкодженням стегнової артерії і вени, що спричинило кровотечу з розвитком геморагічного і травматичного шоку 3 ступеня, що призвело до оперативного лікування і ампутації правої ноги до рівня верхньої третини стегна, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя і як таких, що викликали стійку втрату загальної працездатності. Після цього позивач ОСОБА_1 тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні: - з 23.10.2011 року по 18.11.2011 року в Курахівській міській лікарні і відповідно до епікризу йому встановлено діагноз: вогнестрільне поранення, результатом якого явився відкритий оскольчатий вогнестрільний перелом правої стегневої кістки зі зміщенням і ушкодженням судинно-нервового пучка з необратимою ішемією правої ноги. В результаті пострілу позивачу ОСОБА_1 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, що потягли за собою ампутацію правої ноги; - з 27.02.2012р. по 28.04.2012р. позивач ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідницькому інституті протезування, протезобудування та поновлення працездатності м.Харкова. 02.07.2012 року йому була встановлена 2 група інвалідності. Згідно з висновком експерта № 80, між завданими 23 жовтня 2011 року тілесними ушкодженнями і встановленням 02 липня 2012 року інвалідності є причинний зв`язок. У позивача ОСОБА_1 є стійка втрата загальної працездатності на 70% і стійка втрата професійної працездатності на 60%. Між тілесними ушкодженнями, завданими Позивачу 23 жовтня 2011 року і стійкою втратою загальної і професійної працездатності, є прямий причинний зв`язок.
В подальшому, під час повторного огляду Донецькою обласною медико-соціальною експертною комісією, Позивачу була підтверджена 2 група інвалідності довічно (Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ №519955).
Вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2013 року Відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 128 КК України.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року (справа №2/237/174/16) був задоволений частково позов щодо стягнення з Відповідача на користь позивача втрачений заробіток, щомісячно, починаючи з 23.11.2011 року і довічно залишена без задоволення. (Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2016 року (єдиний унікальний номер 237/1925/14-ц; номер провадження 22- ц/775/1197/2016) та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року (справа № 237/1925/14-ц; провадження № 61-1567) залишено без змін). В подальшому, Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2016 року (єдиний унікальний номер 237/1925/14-ц; номер провадження 22-ц/775/1197/2016) з Відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди втрачений заробіток за період з 05 червня 2012 року по квітень 2016 року одноразово 170550 грн. 20 коп. (Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року (справа № 237/1925/14-ц; провадження № 61-1567) рішення апеляційного суду Донецької області від 6 вересня 2016 року залишено без змін).

Відповідач вчинив тяжкий злочин, передбачений статтею 128 КК України, вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2013 року визнаний винним у вчиненні злочину.

Останнім місяцем по який Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2016 року з Відповідача стягнуто на користь позивача на відшкодування шкоди втрачений заробіток є квітень 2016 року. Після квітня 2016 року та по теперішній час позивач продовжує знаходитися у працездатному віці, має наслідки тілесних ушкоджень у вигляді протезованої ампутаційної культі на рівні верхньої третини правого стегна, у зв`язку з чим ступені втрати ним професійної працездатності, так само як і загальної працездатності не зменшилися, він не перестав потребувати санаторнокурортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Також позбавлений конституційної можливості кожного заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується в частині неможливості за станом здоров`я вільно обрати улюблену справу. Між тілесними ушкодженнями, заподіяними мені Відповідачем 23 жовтня 2011 року і наявної в ОСОБА_1 стійкої втрати загальної і професійної працездатності мається прямий причинний зв`язок.

У зв`язку з чим позивач вважає, що належним способом захисту його порушених прав буде: 1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на корсть ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втрачений заробіток у розмірі 981558 грн., за період з травня 2016 року по серпень 2022 року включно. 2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втрачений заробіток починаючи з вересня 2022 року, щомісячно, у розмірі 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн.

Тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в частині втраченого заробітку за період з травня 2016 року по серпень 2022 року включно у сумі 981558 грн та з вересня 2022 року, щомісячно, у розмірі 19500 грн.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Від відповідача заяв, клопотань або відзиву на позовну заяву не надходило, у судове засідання ОСОБА_2 не з`явився.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає необхідним задовольнити позов частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1177 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України, встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини, яка заподіює шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Частиною 1 статті 1195 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною 3 вищезазначеної статті закріплюється норма про те, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Стаття 1197 ЦК України визначає, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що до втраченого заробітку (доходу) включаються всі види оплати праці за трудовим договором за місцем основної роботи і за сумісництвом, з яких сплачується податок на доходи громадян, у сумах, нарахованих до вирахування податку. До втраченого заробітку (доходу) не включаються одноразові виплати, компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога, допомога по вагітності та пологах тощо.

Статтею 1202 ЦК України встановлений порядок відшкодування шкоди. Згідно частини 1 цієї статті відшкодування шкоди, завданої каліцтвом потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Частиною 2 статті 1208 ЦК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 268 ЦК України встановлено, що на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію позовна давність не поширюється.

Вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 31 жовтня 2013 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та на підставі ст.7 КПК України (1960 року), ст. 74 КК України звільнено від покарання у зв`язку з закінченням строків давності. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25 березня 2014 року вирок в цій частині залишено без змін.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у заподіянні позивачеві шкоди неправомірними діями встановлена вищевказаним вироком суду.

Судом досліджений висновок судово-медичної експертної комісії №80 від 24 січня 2013 року, відповідно до висновків якої між заподіяними ОСОБА_1 23 жовтня 2011 року тілесними ушкодженнями і встановленням йому інвалідності є причинний зв`язок.

Має місце стійка втрата загальної працездатності на 70% (сімдесят відсотків), згідно ст. 139 Інструкції №2 «Про порядок організації і проведення лікарсько-страхової експертизи» і на 60% (шістдесят відсотків) стійка втрата професійної працездатності, згідно п.10.4 Додатку до «Правил проведення комісійних судово-медичних експертиз бюро судово-медичної експертизи», затверджених наказом №6 МЗ України від 17.01.1995р.

Між тілесними ушкодженнями, заподіяними ОСОБА_1 23 жовтня 2011 року і наявної в нього стійкої втрати загальної і професійної працездатності мається прямий причинний зв`язок.

Задля підтвердження позовних вимог стороною позивача надано до суду довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ №519955.

На момент заподіяння Відповідачем ОСОБА_1 каліцтва, він мав постійну роботу, працював на посаді начальника 73-ї підпорядкованої державної пожежної частини Мар`їнського районного відділу Головного управління МНС України в Донецькій області. Після отриманого каліцтва, наказом Головного управління МНС України в Донецькій області від 31.05.2012 року №32 «Про призначення та звільнення осіб рядового та начальницького складу, працівників, продовження контракту, встановлення стажу служби, надання відпусток» ОСОБА_1 був звільнений зі служби у відставку (з виключенням з військового обліку) за пунктом 99, підпунктом «3» (за станом здоров`я).

Втрата працездатності позивача внаслідок каліцтва сталася 23 жовтня 2011 року.

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 27 квітня 2016 року (справа №2/237/174/16) був задоволений частково позов щодо стягнення з Відповідача на користь позивача втрачений заробіток, щомісячно, починаючи з 23.11.2011 року і довічно залишена без задоволення. (Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2016 року (єдиний унікальний номер 237/1925/14-ц; номер провадження 22- ц/775/1197/2016) та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року (справа № 237/1925/14-ц; провадження № 61-1567) залишено без змін). В подальшому, Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2016 року (єдиний унікальний номер 237/1925/14-ц; номер провадження 22-ц/775/1197/2016) з Відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди втрачений заробіток за період з 05 червня 2012 року по квітень 2016 року одноразово 170550 грн. 20 коп. (Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року (справа № 237/1925/14-ц; провадження № 61-1567) рішення апеляційного суду Донецької області від 6 вересня 2016 року залишено без змін).

За Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 06.09.2016 року з Відповідача стягнуто на користь позивача на відшкодування шкоди втрачений заробіток по квітень 2016 року.

Позивачем надано розрахунок розміру відшкодування шкоди з Відповідача на користь Позивача з травня 2016 року по серпень 2022 року по місяцям, з яким суд погоджується та що складає:

2016 рік: травень: 1450 грн*5*60%=4350 грн.; червень: 1450 грн*5*60%=4350 грн.; липень: 1450 грн*5*60%=4350 грн.; серпень:1450 грн*5*60%=4350 грн.; вересень: 1450 грн*5*60%=4350 грн.; жовтень:1450 грн*5*60%=4350 грн.; листопад: 1450 грн*5*60%=4350 грн.; грудень: 1600 грн*5*60%=4800 грн.

Разом за 2016 рік 35250 грн.

2017 рік: січень: 3200 грн*5*60%=9600грн; лютий: 3200 грн*5*60%=9600 грн; березень: 3200 грн*5*60%=9600грн; квітень: 3200 грн*5*60%=9600 грн; травень: 3200 грн*5*60%=9600 грн; червень: 3200 грн*5*60%=9600 грн; липень: 3200 грн*5*60%=9600 грн; серпень: 3200грн*5*60%=9600 грн; вересень: 3200грн*5*60%=9600 грн; жовтень: 3200 грн*5*60%=9600 грн; листопад: 3200 грн*5*60%=9600 грн; грудень: 3200 грн*5*60%=9600 грн.

Разом за 2017 рік 115200 грн.

2018 рік: січень:3723 грн*5*60%=11169 грн; лютий:3723 грн*5*60%=11169 грн; березень: 3723 грн*5*60%=11169 грн; квітень: 3723 грн*5*60%=11169 грн; травень: 3723 грн*5*60%=11169 грн; червень: 3723 грн*5*60%=11169 грн; липень: 3723 грн*5*60%=11169 грн; серпень: 3723 грн*5*60%=11169 грн; вересень:3723 грн*5*60%=11169 грн; жовтень:3723 грн*5*60%=11169 грн; листопад: 3723 грн*5*60%=11169 грн; грудень: 3723 грн*5*60%=11169 грн.

Разом за 2018рік 134028 грн.

2019 рік: січень:4173 грн*5*60%=12519грн; лютий:4173 грн*5*60%=12519 грн; березень: 4173 грн*5*60%=12519 грн; квітень: 4173 грн*5*60%=12519 грн; травень: 4173 грн*5*60%=12519 грн; червень: 4173 грн*5*60%=12519 грн; липень: 4173 грн*5*60%=12519 грн; серпень: 4173 грн*5*60%=12519 грн; вересень:4173 грн*5*60%=12519 грн; жовтень:4173 грн*5*60%=12519 грн; листопад: 4173 грн*5*60%=12519 грн;

Разом за 2019рік 150228 грн.

2020 рік: січень:4723 грн*5*60%=14169 грн; лютий: 4723 грн*5*60%=14169 грн; березень: 4723 грн*5*60%=14169 грн; квітень: 4723 грн*5*60%=14169 грн; травень: 4723 грн*5*60%=14169 грн; червень: 4723 грн*5*60%=14169 грн; липень: 4723 грн*5*60%=14169 грн; серпень: 4723 грн*5*60%=14169 грн; вересень:5000 грн*5*60%=15000 грн; жовтень:5000 грн*5*60%=15000 грн; листопад: 5000 грн*5*60%=15000 грн; грудень: 5000 грн*5*60%=15000 грн.

Разом за 2020рік 173352грн.

2021 рік: січень:6000 грн*5*60%=18000 грн; лютий: 6000 грн*5*60%=18000 грн; березень: 6000 грн*5*60%=18000 грн; квітень: 6000 грн*5*60%=18000 грн; травень: 6000 грн*5*60%=18000 грн; ; червень: 6000 грн*5*60%=18000 грн; липень: 6000 грн*5*60%=18000 грн; серпень: 6000 грн*5*60%=18000 грн; вересень:6000 грн*5*60%=18000 грн; жовтень:6000 грн*5*60%=18000 грн;

Разом за 2021рік 217500грн.

2022 рік: січень: 6500 грн*5*60%=19500 грн. лютий: 6500 грн*5*60%=19500 грн. березень: 6500 грн*5*60%=19500 грн. квітень: 6500 грн*5*60%=19500 грн. травень: 6500 грн*5*60%=19500 грн. червень: 6500 грн*5*60%=19500 грн. липень: 6500 грн*5*60%=19500 грн. серпень: 6500 грн*5*60%=19500 грн.

Разом за 2022рік 156000грн.

Таким чином, загальний розмір відшкодування шкоди з Відповідача на користь позивача з травня 2016 року по серпень 2022 року складає 981558 (дев`ятсот вісімдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят вісім) грн.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Щодо розміру щомісячного платежу відшкодування шкоди з Відповідача на користь позивача, починаючи з вересня 2022 року, у розмірі 19 500 грн. Суд не може погодитись із позовними вимогами в цій частині, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на законі, тому що втрачений заробіток позивач отримував би не довічно, а лише на час працездатного віку, що відповідав його посаді. До того ж, суд не може стягувати суми на майбутній період. А суми мінімальної заробітної плати в майбутньому, суду невідомі. Тому в цій частині суд залишає позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення.

Так, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення втраченого заробітку в сумі 981558 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 9815,58 грн., тобто 1% від позовних вимог майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 264, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 1166,1167,1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільне правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в частині втраченого заробітку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втрачений заробіток за період з травня 2016 року по серпень 2022 року включно у розмірі 981558 грн. одноразово.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 9815 (дев`ять тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 58 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів.

Суддя С. М. Ліпчанський

Дата документу 17.04.24 року