Провадження №: 2/336/1343/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього 36624,61 грн. в рахунок відшкодування завданої йому дорожньо-транспортною пригодою матеріальних збитків, 15000,00 грн. в рахунок компенсації завданої йому моральної шкоди, а також понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16.09.2022 року о 16.40 годині, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Nissan Urvan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 127 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі, виконуючи поворот ліворуч, в порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі автомобілі Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем Nissan Urvan, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Про це свідчать матеріали справи про адміністративне правопорушення, провадження по якій було порушено за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, та винесено постанову від 15.08.2023 року про визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративно правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (справа 336/4900/22).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

Відповідно до звіту № 1129 про оцінку автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 10.10.2022 року, ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в непошкодженому вигляді на дату оцінки становить 256509,78 грн., вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових та з урахуванням додавання в розрахунок ПДВ становить 97528,85 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових вказаного автомобіля становить 0,7000, вартість відновлювання ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, становить 46352,21 грн.

25.09.2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України повідомило позивача про прийняте рішення про виплату відшкодування шкоди у розмірі 42448,47 грн.

Згідно платіжного доручення від 25.09.2023 року № 975962 Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 42448,47 грн.

Отже, ОСОБА_2 , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, що становить 35574,61 грн. (97528,85 20 %) 42448,47 грн.) в рахунок відшкодування завданих пошкодженням автомобіля позивача матеріальних збитків.

Крім того позивачем, за перебування пошкодженого автомобіля на стоянці, в період з 16.09.2022 року по 16.10.2022 року, було сплачено 1050,00 грн., що підтверджується квитанцією ФОП ОСОБА_3 від 16.09.2022 року № 008999.

Крім майнової шкоди внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач тривалий час був вимушений обходитись без автомобіля, вживати додаткових зусиль до найму іншого автомобіля, зокрема, звертатися за допомогою до інших осіб, що вплинуло на звичайний устрій життя позивача, а також завдало йому моральних страждань.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував позивачу всі понесені витрати, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу, та який є винуватцем ДТП, на свою користь в якості відшкодування матеріальних збитків 36624,61 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн., а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 07.02.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

05.03.2024 року до суду, через систему «Електронний суд», надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Никоненка О.О., в якому він просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість, безпідставність та невідповідність чинному законодавству України і дійсним обставинам справи. На обґрунтування своїх заперечень вказує, що наданий позивачем звіт про оцінку автомобіля не є експертизою, а виражає думку спеціаліста щодо вартості відновлювального ремонту пошкодженого авто. Сума, яку вимагає сплатити позивач не ураховує експлуатації позивачем авто протягом більше як п`ятнадцяти років і може бути в двох випадках: 1. Авто тільки що з салону; 2. Позивач поніс витрати: купив нові запчастини, сплатив СТО за ремонт і цьому є підтверджуючі документи. Але докази понесених витрат в матеріалах справи відсутні. Позивач не надав жодного доказу того, що коштів в сумі 42 488,47 грн. не вистачило на ремонт авто. Крім того, 20 жовтня 2023 року позивач автомобіль Mitsubishi Outlander продав. Отже, доказів понесених але не оплачених збитків позивач не надав. Сума сплачена МТСБУ достатня для здійснення відновлювального ремонту автомобіля, а тому ця вимога не підлягає задоволенню. Також позивач не підтвердив належним чином факт заподіяння йому моральної шкоди.

11.03.2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шиш А.Б., через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій він вказує, що заперечення представника відповідача проти позову в тій частині, що позивачем не надано доказів, підтверджуючих понесені ним на ремонт пошкодженого автомобіля витрати, є безпідставними, у зв`язку з тим, що чинне законодавство не ставить в залежність відшкодування завданих особі пошкодженням майна збитків від проведення відновлювального ремонту такого майна. Також, є безпідставним і посилання представника відповідача на те, що пошкоджений автомобіль мав фізичний знос, а тому сума відшкодування завданих позивачу збитків має бути зменшена на вартість такого зносу, оскільки, як зазначено в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Крім того, продаж потерпілою особою пошкодженого автомобіля не звільняє винну особу від відшкодування завданих потерпілому збитків, як і не має значення для вирішення справи сума, за яку продано пошкоджений автомобіль.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як встановлено судом, 16.09.2022 року, о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем NISSAN URVAN, державний номер НОМЕР_1 , біля будинку № 127 по вул. Чарівній в м. Запоріжжі, виконуючи поворот ліворуч, в порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023 року по справі № 336/4900/22, провадження 3/336/27/2023, та відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Зазначеною постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і звільнено від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

На час ДТП цивільно-право відповідальність ОСОБА_2 застрахована не була.

Автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент скоєння ДТП належав на праві власності позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту № 1129 про оцінку автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 10.10.2022 року, ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , в непошкодженому вигляді на дату оцінки становить 256509,78 гривень, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових та з урахуванням додавання в розрахунок ПДВ становить 97528,85 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових вказаного автомобіля становить 0,7000 вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, становить 46352,21 грн.

Встановлено, що листом МТСБУ (номер справи МТСБУ: 86740) від 25.09.2023 року ОСОБА_1 повідомлено, що МТСБУ розглянуло справу щодо відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1 в результаті ДТП, яка мала місце 16.09.2022 року за участю ТЗ марки MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , та відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), МТСБУ прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 відшкодування шкоди в розмірі 42 448,47 грн.

МСТБУ розрахувало розмір страхового відшкодування, зменшило суму, встановлену звітом на розмір ПДВ та виплатило потерпілому ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 42 448,47 грн.

Факт отримання від МСТБУ страхового відшкодування в розмірі 42 448,47 грн. визнано позивачем та його представником, та підтверджується платіжною інструкцією № 975962 від 25.09.2023 року.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина ДТП, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 42 448,47 грн.

Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.

В силу приписів статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи приписи п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», судом зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. А тому, саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд приймає за основу звіт № 1129 з оцінки вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , в дорожньо-транспортній пригоді, проведеної оцінювачем-товарознавцем ОСОБА_4 на підставі договору, укладеного між Моторне (транспортне) страхове бюро України та ФОП ОСОБА_4 , складений на підставі протоколу огляду зазначеного автомобіля за участю власника ОСОБА_1 , використаний МТСБУ при визначенні страхового відшкодування з яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодилися та не оспорювали у встановленому порядку.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

Так, згідно із звітом № 1129 з оцінки вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 в непошкодженому вигляді на дату оцінки становить 256509,78 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових (Свр) та з урахуванням додавання в розрахунок ПДВ становить 97528,85 грн., коефіцієнт фізичного зносу складових (Ез) автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 0,7000., вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових (Сврз) становить 46352,21 грн.

Судом встановлено, що страховиком виплачено ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування, що складає вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER реєстраційний номер НОМЕР_2 , 42448,47 (за мінусом ПДВ).

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 35574,61 грн. (97528,85 20 %) 42448,47) в рахунок відшкодування завданих пошкодженням автомобіля позивача матеріальних збитків.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Судом встановлено, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на зберігання пошкодженого автомобіля на автостоянці після дорожньо-транспортної пригоди в сумі 1050,00 грн. суд зазначає наступне.

На підтвердження витрат за перебування пошкодженого автомобіля на стоянці, в період з 16.09.2022 по 16.10.2022 року позивачем надано дублікат квитанції № 008999 форми № ПО-Д2 ФОП Буртовий від 16.09.2022.

Суд зазначає, що відповідно до додатку до Інструкції по використанню форм документів суворої звітності, що застосовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, затвердженої наказом Укрсоюзсервісу від 29.09.1995 №8, форма № ПО-Д2 призначена на виконання послуг, що надаються в присутності замовника.

Пунктом 2.3. даної Інструкції визначено, що під час оформлення замовлення виконавець заповнює у формах: найменування господарюючого суб`єкта, його ідентифікаційний код, адресу, телефон (або проставляє штамп підприємства з цими даними); дату приймання та термін виконання замовлення; дані замовника (прізвище, адресу, телефон); найменування замовлення, його опис, характеристику робіт; вартість замовлення згідно з кошторисом або розрахунок вартості; інші відомості, передбачені формою документа. Вартість замовлення підтверджується підписом замовника, а сума отриманих коштів підтверджується підписом представника господарюючого суб`єкта.

В той же час квитанція форми № ПО-Д2 не підтверджує факту перебування пошкодженого автомобіля позивача на автостоянці саме з 16.09.2022 по 16.10.2022, не містить повних реквізитів як самого автомобіля, так і особи, яка вказаний автомобіль розмістила на вказаній стоянці, не містить вартості послуги, а також підпису уповноваженої особи яка отримувала грошові кошти за надані послуги.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц зазначила наступне (п.81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона.

Крім того Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі №2-879/13 вказав, що відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що витрати за перебування пошкодженого автомобіля на стоянці не були доведені позивачем належними доказами, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Представник позивача також просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Судова практика виходить із того, що об`єктивними обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан особи, права якої порушені (потерпілого), є, зокрема, неможливість продовження активного суспільного життя, втрата певної роботи, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, погіршення або позбавлення реалізації фізичною особою своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювала, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Представник позивача, як на підставу задоволення позову, посилається на те, що під час вище зазначених подій (пошкодження автомобіля) позивач тривалий час був вимушений обходитись без автомобіля, вживати додаткових зусиль до найму іншого автомобіля, зокрема звертатися за допомогою до інших осіб, що вплинуло на звичайний устрій життя позивача, а також завдало йому моральних страждань.

Разом з тим, позивач не надав до суду жодних доказів заподіяння йому сильних душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення його здоров`я, психологічно- емоційного стану або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що стали наслідком пошкодження її майна та протиправної діяльності відповідача, передбачених ст.23 ЦК України.

Також, позивач не надав належних та допустимих доказів спричинення йому моральної шкоди (моральних чи фізичних страждань -або втрат немайнового характеру) та наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправною діяльністю заподіювача, а також не обґрунтовано, з чого позивач виходив при визначенні розміру заподіяної йому шкоди в розмірі 15000,00 грн., а тому суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 968,96 грн., що підтверджено квитанцією від 29.01.2024 року, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 82, 89, 141, 229, 247, 263, 264,268, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої йому дорожньо-транспортною пригодою матеріальних збитків 35574 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) гривні 61 копійку, та судові витрати у розмірі 968,96 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України,зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.А. Галущенко