Справа № 161/958/24
Провадження № 2/161/1417/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі - Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства "Страхова копманія" "Універсальна" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

18.01.2024 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, на обґрунтування вказавши, що 30.08.2023 року, близько 23:00 год, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 з дислокацією у м. Луцьку, інспектор прикордонної служби - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Єршова в місті Луцьку Волинської області в напрямку руху від АДРЕСА_1 ) допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який від отриманих травм помер на місці пригоди. Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, слідчий - ОСОБА_6 , по вищенаведеному факту ДТП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 31.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. 31.08.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Слідство у справі триває. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована згідно із договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214985863 в ПрАТ «СК «Універсальна». Оскільки, цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», представником потерпілих 09.11.2023 року було подано до вказаної страхової компанії заяву про страхове відшкодування. 15.11.2023 року, на адресу представника потерпілих надійшов лист відповідь на заяву про страхове відшкодування, якою страховик прийняв рішення припинити розгляд заяви про страхове відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальному провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика. У зв`язку з викладеним, представником потерпілих 16.11.2023 року було скеровано на адресу страховика досудову вимогу про відновлення розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування та прийняття рішення страховиком щодо виплати страхового відшкодування. Натомість, 22.11.2023 року отримано від страховика лист - відповідь щодо досудової вимоги, яким страховик відмовив в задоволенні досудової вимоги з тих самих підстав і мотивів. Сторона позивача вважає, що дії відповідача не відповідають нормам матеріального права та є незаконними, у зв`язку з чим виник спір про право, а захист такого права можливий виключно в судовому порядку. Так, у відповідності до вимог ч. 3, 4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» заявнику позивачу ОСОБА_1 , як матері загиблого підлягає до стягнення страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 40 200 грн. (80400/2 заявника), з врахуванням того, що на момент настання страхового випадку було встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6700,00 грн., а також витрати на поховання загиблого сина, які складають - 18697 грн., що підтверджується відповідними товарними чеками, а всього 58 897 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 2, 3 ст. 27 Закону, неповнолітньому позивачу ОСОБА_2 , в особі її законного представника (матері) - ОСОБА_3 , підлягає до стягнення страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 40 200 грн. (80 400/2 заявника), а також шкода, заподіяна смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, в розмірі 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить - 241200 грн., оскільки неповнолітня позивачка перебувала до моменту смерті свого батька на його утриманні. Всього до виплати неповнолітньому позивачу ОСОБА_2 , в особі її законного представника (матері) - ОСОБА_3 , підлягає стягнення страхового відшкодування на загальну суму 281400 грн. На підставі викладеного просить суд: 1) стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 грн. та в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із витратами на поховання - 18697 грн., а всього - 58897 грн.; 2) стягнути з ПрАТ «СК «Універсальна» на користь позивача ОСОБА_2 , в особі її законного представника (матері) ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 грн. та в рахунок шкоди, заподіяної смертю потерпілого - 220903 грн., а всього - 261103 грн.

26.02.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.В огрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що ПрАТ «СК «Універсальна» не відмовляло позивачу у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинило виплату, до з`ясування всіх обставин настання страхового випадку та отримання необхідних для виплати документів. Так, зокрема, позивачем не було надано постанови про закриття кримінального провадження або рішення/вироку суду щодо притягнення до відповідальності ОСОБА_4 за ч 3 ст. 286-1 КК України. Крім того, зазначає, що відповідно до Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214985863 страхова сума за шкоду заподіяну життю, здоров`ю становить 320000 грн. Таким чином, відповідно до встановленого ліміту, сума страхового відшкодування шкоди заподіяного смертю потерпілого, у разі задоволення позовних вимог може становити 220903 грн. (320000 грн. (ліміт відповідальності страховика) - 80400 грн. (моральна шкода) - 18697 (витрати на поховання) = 220903 грн). Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

До початку судового засідання представник позивачів подав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково зазначив, що сторона позивача буде звертатись із заявою про ухвалення додаткого рішення в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

30.08.2023 року, близько 23:00 год, військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 з дислокацією у м. Луцьку, інспектор прикордонної служби - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Єршова в місті Луцьку Волинської області в напрямку руху від АДРЕСА_1 ) допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який від отриманих травм помер на місці пригоди.

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові по вищенаведеному факту ДТП проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 31.08.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

31.08.2023 року, ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Audi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована згідно із договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-214985863 в ПрАТ «СК «Універсальна».

Як вбачається із Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-214985863 страхова сума за шкоду заподіяну життю, здоров`ю становить 320000 грн.

Внаслідок смерті потерпілого ОСОБА_5 право на страхове відшкодування належить обом особам - матері померлого ОСОБА_1 та дочці померлого ОСОБА_2 . Факт родинних відносин між останніми підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно.

Оскільки, цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ «СК «Універсальна», представником потерпілих 09.11.2023 року, було подано до вказаної страхової компанії заяву про страхове відшкодування.

15.11.2023 року на адресу представника потерпілих надійшов лист відповідь на заяву про страхове відшкодування, якою страховик прийняв рішення припинити розгляд заяви про страхове відшкодування до дати набрання рішенням у кримінальному провадженні законної сили та повідомлення про даний факт страховика.

16.11.2023 року представником потерпілих було скеровано на адресу страховика досудову вимогу про відновлення розгляду заяви про здійснення страхового відшкодування та прийняття рішення страховиком щодо виплати страхового відшкодування.

22.11.2023 року отримано від страховика лист - відповідь щодо досудової вимоги, яким страховик відмовив в задоволенні досудової вимоги з тих самих підстав і мотивів.

Правовідносини які виникли між позивачами та відповідачем у справі урегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18) та в інших постановах суду касаційної інстанції.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), від 05.10.2022 року у справі №208/4598/21.

Таким чином, висновки страховика про припинення прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування з підстав відсутності судового рішення у кримінальному провадженні по факту ДТП є такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Отже, позивачі мають право на отримання страхового відшкодування у відповідному розмірі, що підлягає стягненню на їхню користь з відповідача, незалежно від результатів розгляду кримінального провадження судом в порядку вимог КПК України та прийнятого кінцевого рішення в такій справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону - шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону - страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону - страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Так, відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 27 Закону, заявнику позивачу ОСОБА_1 , як матері загиблого підлягає до стягнення страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 40200 грн. (80400/2 заявника), з врахуванням того, що на момент настання страхового випадку було встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6700,00 грн., а також витрати на поховання загиблого сина, які складають - 18 697 грн., що підтверджується товарними чеками від 31.08.2023 року, 03.09.2023 року. Всього до стягнення з відповідача в користь позивача ОСОБА_1 підлягає страхове відшкодування на загальну суму - 58897 грн.

Крім цього, відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 27 Закону, неповнолітньому позивачу ОСОБА_2 , в особі її законного представника (матері) - ОСОБА_3 підлягає до стягнення страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі - 40200 грн. (80400/2 заявника), з врахуванням того, що на момент настання страхового випадку було встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6700,00 грн., а також шкода, заподіяна смертю потерпілого, в розмірі 220903 грн. (320000 грн. (ліміт відповідальності страховика) - 80400 грн. (моральна шкода) - 18697 (витрати на поховання) = 220903 грн.), оскільки неповнолітній позивач перебувала до моменту смерті свого батька на його утриманні. Всього до виплати неповнолітньому позивачу ОСОБА_2 , в особі її законного представника (матері) - ОСОБА_3 , підлягає стягнення страхового відшкодування на загальну суму 261103 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути 3200 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог (320000 грн. (сума задоволених вимог) х 3402, 97 грн. (судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні до суду) / 340297 грн. (ціна позову)).

Керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 999, 1166, 1167, 1187, 1200 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , до Приватного акціонерного товариства "Сстрахова компанія "Універсальна" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40200 (сорок тисяч двісті) гривень та в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із витратами на поховання - 18697 (вісімнадцять тисяч шістсот дев`яносто сім) гривень, а всього - 58 897 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь позивача ОСОБА_2 , в особі її законного представника (матері) ОСОБА_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди - 40 200 (сорок тисяч двісті) гривень та в рахунок шкоди, заподіяної смертю потерпілого - 220903 (двісті двадцять тисяч дев`ятсот три) гривні, а всього - 261103 (двісті шістдесят одну тисячу сто три) гривні.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» в дохід держави судовий збір в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», адреса: м. Київ, вул. Лесі Українки, 9, .

Рішення в повному обсязі складено 25 квітня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук