Справа № 167/1402/23
Номер провадження 2/167/61/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на майно, зокрема на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у с. Переспа Луцького (раніше Рожищенського) району Волинської області. Зазначає, що її батько ОСОБА_4 , син спадкодаця ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що 10 квітня 1997 року її бабою ОСОБА_3 був складений заповіт, згідно якого житловий будинок в АДРЕСА_1 вона заповіла своїм внукам, а саме позивачу, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Зазначає, що з народження ІНФОРМАЦІЯ_3 по теперішній час вона постійно без реєстрації проживала разом з бабою ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , а тому фактично вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті баби. Інші спадкоємці за заповітом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 спадщину не прийняли.

Вказує, що з метою оформлення спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневича О. А. з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивач протягом строку встановленого законом для прийняття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини та не проживала постійно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд визнати за нею:

- право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , зокрема на: житловий будинок із верандою (А-1, а), загальна площа приміщень 91,2 кв.м, літню кухню (Б-1), сарай (В-1), погріб з шийкою (Г), сарай (Д-1), колодязь (№1);

- право на земельну частку (пай) розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у с. Переспа Луцького (раніше Рожищенського) району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Відповідачу Рожищенській міській раді Луцького району Волинської області було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 письмових пояснень щодо позову суду не подавала. В судовому засіданні 18 квітня 2024 року позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.

Заяви та клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. 30 квітня 2024 року подав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розгляд справи проводити у його відсутності, понесені судові витрати залишити за позивачем.

Відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилась, 29 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Проти заявлених вимог не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 14 березня 2024 року на адресу суду надіслала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 28 грудня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 30 січня 2024 року о 10 год 00 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневича О. А. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30 січня 2024 року за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 13 год 30 хв 15 лютого 2024 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 15 лютого 2024 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 19 березня 2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті 18 квітня 2024 року о 10 год 00 хв. Постановлено викликати в судове засідання для допиту як свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 18 лютого 1999 року Переспівською сільською радою Рожищенського району Волинської області.

З копії свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок встановлено, що ОСОБА_3 на праві особистої власності належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10, виданого 18 вересня 1997 року Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109 спадкодавцю ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай), розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

В книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Переспівській сільській раді колишнього Рожищенського району вчинено напис за № 3214 від 18 вересня 1998 року про реєстрацію Сертифіката на право на земельну частку (пай) НОМЕР_11 по агрофірмі «Стохід» на громадянку ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією наданою Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області від 16 жовтня 2023 року № 29-3-0.334-3776/2-23.

10 квітня 1997 року на випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповіла своїм внукам: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 одна. 10 квітня 1997 року РН № 12 виконкомом Переспівської сільської ради від імені ОСОБА_3 посвідчувався заповіт. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельна ділянка та земельна частка (пай). Спадкоємцями за заповітом є внуки: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою виданою виконкомом Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 03 травня 2023 року № 486.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем ОСОБА_1 , як баби та внучки підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 04 січня 1957 року сільською радою Богушівка Рожищенського району Волинської області, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 17 квітня 2000 року Рожищенським відділом РАГС Волинської області.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 01 лютого 1993 року Переспівською сільською радою батько позивача (син спадкодавця) ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З повідомлення відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 01 серпня 2008 року встановлено, що в ході розгляду матеріалів було опитано сусідів, які підтвердили, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає з моменту свого народження та по даний час. Згідно пояснень мешканців с. Малинівка після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 фактично вступила у володіння та управління будинком.

З копії матеріалів спадкової справи № 12/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , початої 19 травня 2023 року встановлено, що 19 травня 2023 року та 13 червня 2023 року приватному нотаріусу Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичу О. А. надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 10 квітня 1997 року виконавчим комітетом Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, зареєстрованим в реєстрі за № 12 та за законом. Іншим спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 , спадкоємців, передбачених ст. 1241 Цивільного кодексу України немає, пережилого подружжя немає.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2023 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневичом О. А. позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відмовлено, оскільки позивач протягом строку встановленого законом для прийняття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини та не проживала постійно з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до копії технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житловий будинок за вказаною адресою складається з трьох кімнат, кухні, коридора, комори, кладовки та веранди, загальна площа будинку становить 91,2 кв.м. Господарські споруди: літня кухня (Б-1), площа забудови 14, 4 кв.м, сарай (В-1)площа забудови 48,2 кв.м, погріб з шийкою (Г) площа забудови 17,1 кв.м, сарай (Д-1) площа забудови 21,7 кв.м та колодязь (№1) глибина 7 м, площа основи (забудови) 0,8 кв.м.

Ринкова вартість земельної ділянки (пай), загальною площею 4,05 в умовних кадастрових гектарах становить 69127 грн.

Оціночна (ринкова) вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 80317 грн, що підтверджується висновком про вартість майна.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_7 пояснив, що позивача ОСОБА_1 знає з дитинства. Зазначив, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 позивач проживала разом з бабою, а після смерті останньої доглядала за спадковим майном.

Свідок ОСОБА_8 допитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає з народження. Зазначила, що вона постійно проживала в АДРЕСА_1 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що позивач постійно проживає в АДРЕСА_1 та здійснювала догляд за своєю бабою ОСОБА_10. У спадкодавця був лише один син, який помер.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом та за законом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину з підстав не прийняття позивачем протягом строку встановленого законом спадщини.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 померла до набрання чинності Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), а саме до 01 січня 2004 року, тому відповідно до ст. 5 ЦК України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.(ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 553 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з пунктом «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України(далі -ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом та за законом майна після смерті ОСОБА_3 , а саме житлового будинку з надвірними спорудами та права на земельну частку (пай), згідно Сертифіката серії НОМЕР_12.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину прийняла шляхом фактичного проживання із спадкодавцем як на час відкриття спадщини так і в подальшому, підтримувала спадкове майно в належному стані, протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 від спадщини за заповітом відмовилася, оскільки не вчинила жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини, а також не заперечує проти задоволення позовних вимог та визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Спадкоємець ОСОБА_5 помер.

За наведених обставин, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай), розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10 в порядку спадкування за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, згідно клопотання представника позивача судовий збір необхідно залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок із верандою (А-1, а), загальна площа приміщень 91,2 кв.м, літню кухню (Б-1), сарай (В-1), погріб з шийкою (Г), сарай (Д-1), колодязь (№ 1), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай), розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_10, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі рішення Рожищенської районної державної адміністрації від 28 березня 1997 року № 109 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 18 вересня 1997 року № 3214 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сплачений судовий збір залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 30 квітня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Представник позивача: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, місцезнаходження: м. Рожище, вул. Незалежності, 60 Волинська область, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай