ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Кондратенко Д.А. на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про стягнення належної при звільненні суми, з урахуванням середнього заробітку за час затримки по час фактичного розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

04.10.2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування посилалася на те, що 20.02.2020 року її прийнято на роботу на посаду голови правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», умови праці на якій визначаються трудовим договором (контрактом), що укладається з органом управління цього товариства відповідно до статуту та діючого законодавства.

25.05.2022 року рішенням наглядової ради товариства ОСОБА_1 повторно обрано на посаду голови правління АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», на підставі чого 17.06.2022 року з нею укладено контракт, який визначав її трудові права та обов`язки на посаді, включаючи умови оплати праці.

Відповідач в односторонньому порядку достроково розірвав контракт та припинив з позивачкою трудові відносини. 19.08.2023 року позивачка засобами поштового зв`язку отримала від товариства лист від 16.08.2023 року № 54001.1-Сл-15077-0823 за підписом нового голови правління, яким повідомлено про її звільнення з посади голови правління AT «Миколаївгаз» з 11.08.2023 року згідно протоколу засідання наглядової ради №2/23 від 11.08.2023 року у зв`язку з розірванням трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у випадку припинення повноважень посадових осіб (наказ від 14.08.2023 №1067-ос «Про звільнення ОСОБА_1 ». Надіслано копію наказу про припинення трудового договору (контракту) та розрахунковий листок. Згідно із цим наказом, на підставі протоколу №2/23 від 11.08.2023 року засідання наглядової ради відповідача наказано звільнити 11 серпня 2023 року з посади голови правління - члена правління AT «Миколаївгаз» Бузовську Т.В. згідно п. 5 ст. 41 КЗпП, головному бухгалтеру нарахувати та виплатити згідно ст. 44 КЗпП України вихідну допомогу у розмірі шістьох середньомісячних заробітних плат, нарахувати та виплатити компенсацію невикористаної відпустки за 11 календарних днів.

До відповіді долучено розрахунковий листок за серпень 2023 року за підписом головного бухгалтера та посадової особи відповідача, завірений печаткою, в якому проінформовано про належні до сплати суми розрахунку при звільненні, а саме, нараховано вихідну допомогу в сумі 12700898,82грн., компенсацію відпустки 216726,34 грн., оклад 119665,81грн., оплату відпустки 76627,76грн., всього - 13000218,73грн.; з даних нарахувань підлягає утриманню військовий збір - 2535042,65грн.; з урахуванням проведених виплат, нараховано та підлягає сплаті при розрахунку 10442470,95грн.

У той же час, повний розрахунок при звільненні відповідачем не проведено, адже лише 31.08.2023 року на картковий рахунок позивачки в AT «Ощадбанк», який використовувався для виплати заробітної плати, сплачено 2190823,85 грн., інших виплат не проводилось, тобто повний розрахунок з відповідачем проведений не був.

Отже, сума розрахунку при звільненні в розмірі 10442470,95грн. нарахована обґрунтовано і в повній мірі відповідає нормам діючого законодавства. В той же час, детального розрахунку цієї суми, а також інформації про фактичне нарахування та суму середнього заробітку на запит позивача відповідачем не надано.

Таким чином, на день звернення з цим позовом відповідач не здійснив розрахунок зі звільненим працівникові і не виплатив йому належні кошти (без урахування середнього заробітку за час затримки розрахунку) в сумі: 10 442 470,95 грн. - 2190823,85 грн. = 8251647,10 грн.

Наказом АТ «Миколаївгаз» від 14.08.2023 року №1067-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » проінформовано позивачку про розмір сум, належних до виплати, проте їх виплата у встановленому порядку не здійснена, а в день видання наказу відповідач письмово не повідомив позивачку про нараховані суми належні при звільненні, не здійснив їх виплату, що є порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України, адже повідомлення здійснено лише листом від 16.08.2023 року.

Вважала, що відповідачем у порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України не виплачені належні до сплати виплати, які мають бути виплачені у день звільнення, у зв`язку із чим у роботодавця наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Просила стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» належну суму розрахунку при звільненні в розмірі 8251647,10 грн., з урахуванням середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи.

З посилання на доводи, аналогічні доводам позовної заяви, зазначав, що позивачка працювала в відповідача на посаді голови правління з 17.06.2022 року, останній розірвавши із нею договір у серпні 2023 року не здійснив їй всіх належних виплат при звільненні. Зменшення суми належних позивачу виплат відбулось через незаконне виключення преміальних виплат. Вважає, що суд проігнорував той факт, що в день видання наказу про звільнення від 14.08.2023 року відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні виплаті при звільненні.

Зокрема вважає помилковим посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у позові, факт не оскарження позивачем наказів №1136-ос від 24.08.2023 року та 121-ос від 12.09.2023 року, оскільки вони були видані відповідачем вже після звільнення позивачки та не скасовують обов`язку належного розрахунку із нею. Крім того відповідач не мав права скасовувати рішення наглядової ради, як вищого за статусом органу управління, це рішення є обов`язковим навіть без видачі відповідного наказу. Звертає увагу, що технічна помилка виправлялась у протоколі засідання наглядової ради від 12.05.2023 року у частині питання, яка стосувалась лише першого питання порядку денного та не розповсюджувалось на питання про преміюванню голови та членів правління.

Підтвердженням того, що премія є неодноразовою виплатою є саме формулювання рішення наглядової ради від12.05.2023 року та інформацією наданою ДПС України.

Також наголошує, що відповідач навіть суму у розмірі 2 190 823,85 грн. виплатив із порушення норм ст. 116 КЗпП, що є підставою для відповідальності роботодавця у відповідності то положень ст. 117 КЗпП. А тому саме стягнення середнього заробітку під час розрахунку при звільненні і є предметом цього позову.

Вважає, що в основу судового рішення було покладено неналежний та недопустимий доказ, який має ознаки підроблення, а саме копію протоколу наглядової ради АТ «Миколаївгаз» №3/23 від 21.08.2023 року, оскільки наданий відповідачем у судовому засіданні 22.04.2024 року оригінал такого протоколу не відповідає наданій ними копії такого протоколу разом із відзивом на позовну заяву.

Від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Зокрема зазначив, що відповідно до вимог п. 8.21. Положення про Наглядову раду та п. 3 ст. 75 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27.07.2022 року № 2465, рішення у вигляді протоколу Наглядової ради від 12.05.2023 року №12/05-2023 не є легітимним, оскільки не було достатньої кількості голосів членів Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» для його прийняття. Крім того звертає увагу, що оригінал протоколу Наглядової ради від 12.05.2023 року №12/05-2023, станом на момент виплати премії, звільнення позивача, проведення службового розслідування, скасування наказу про виплату премії та здійснення перерахунку сум належних звільненому працівникові, до Товариства не надходив. Він був наданий пізніше 11.09.2023 року на адресу відповідача надійшов лист від колишнього секретаря Наглядової ради Мількевича В.П. разом з оригіналом протоколу засідання Наглядової ради №12/05-2023 від 12.05.2023 року та бюлетенями заочного голосування членів Наглядової ради.

З урахуванням зазначеного, Наглядовою радою відповідача було прийняте одноголосне рішення скасувати рішення Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» від 12.05.2023, оформленого протоколом №12/05-2023.

Враховуючи наведені обставини, 24.08.2023 року відповідачем було прийнято наказ №1136-ос про перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказу про звільнення ОСОБА_1 № 1067-ос від 14.08.2023 року.

В судове засідання,проведене в режимі відеоконференції, з`явився представник ОСОБА_1 -адвокат Кондратенко Д.А. та представник Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» адвокат Іноземцев Є.С..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що роботодавець повідомив позивачку про суми,які підлягають виплаті. Відтак, регламентовані ст.ст. 45, 116 КЗпП України спірні до виплати суми при звільненні відсутні. Підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відсутні.

Такий висовок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40, пункті 6 частини першої статті 41 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору, вчинення мобінгу (цькування) стосовно працівника або невжиття заходів щодо його припинення (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до положень статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працювала в АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на посаді голови правління.

Відповідно до п. 3. додатку до контракту керівнику може виплачуватись річна премія на умовах, в розмірі та порядку визначеному п.п. 4 -7 цього додатку.

У свою чергу, згідно із п. 4. додатку до контракту виплата керівникові річної премії здійснюється за результатами оцінки індивідуальних показників ефективності, що встановлюються на поточний рік та виключно за умови прийняття відповідного рішення комітетом з кадрів та винагород, а у разі якщо цей комітет не сформовано - Наглядовою радою товариства. Рішення оформлюється протоколом засідання комітету з кадрів та винагород, а у разі якщо цей комітет не сформовано- протоколом засідання Наглядової ради товариства.

Згідно із п. 5. додатку річна премія керівника встановлюється в розмірі до 1200000 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок), що складає 100% всього розміру річної премії.

Відповідно до п. 6. додатку в окремих випадках комітетом з кадрів та винагород, а у разі якщо цей комітет не сформовано - Наглядовою радою товариства може бути прийняте рішення про збільшення розміру Річної премії, що оформлюється рішенням вищезазначеного органу.

Наказом від 14.08.2023 №1067-ос ОСОБА_1 було звільнено з посади відповідно до рішення Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» від 11.08.2023 року на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП, з виплатою згідно ст.44 КЗпП України вихідної допомоги у розмірі шістьох середньомісячних заробітних плат та компенсації невикористаної відпустки за 11 календарних днів.На час звільнення позивач була відсутня на роботі.

19.08.2023 року позивачка поштою отримала від АТ «Миколаївгаз» листа від 16.08.2023 № 54001.1-Сл-15077-0823, яким повідомлено про її звільнення, копію наказу від 14.08.2023 №1067-ос про її звільнення, та розрахунковий листок за серпень 2023 року.

Згідно із розрахунковим листком за серпень 2023 року ОСОБА_1 до сплати нараховано вихідну допомогу в сумі 12700898,82 грн., компенсацію відпустки 216726,34 грн., оклад 119665,81грн., оплату відпустки 76627,76 грн., всього - 13000218,73 грн..З урахуванням обов`язкових відрахувань до сплати підлягало 10 442 470,95грн.. Зазначений розрахунок проведено з урахуванням виплаченої позивачці премії 17.05.2023 року за перші чотири місяці 2023 року в сумі 4969000,00 грн.за рішенням Наглядової ради від 12.05.2023 №12/05-2023 на підставі наказу АТ «Миколаївгаз» від 17.05.2023 № 653-ос.

31.08.2023 на картковий рахунок позивачки відповідачем перераховано заробітну плату в розмірі 2190823,85 грн..

В обгрунтування позову позивач посилалася на те, що їй фактично повинно бути виплачено при звільненні 10442470,95грн, перерахувавши 2190823,85 грн., відповідач не доплатив 8251647,10 грн..

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача посилався на те, що рішенням Наглядової ради товариства від 12.05.2023 №12/05-2023 голові та членам правління товариства за перші чотири місяці 2023 року було вирішено виплатити премію. Як вбачається з протоколу засідання Наглядової ради від 12.05.2023 №12/05-2023, за результатами заочного голосування (опитування) трьох з п`яти членів наглядової ради, з яких двоє проголовували «за», один утримався, вирішено виплатити голові та членам правління товариства премії (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року, зокрема, голові правління - 4969000,00 грн. (а.с. 38 т. 1).

Оспорюючи виплату премії за перші чотири місяці 2023 року, AT «Миколаївгаз» звернулося 16.08.2023 року до наглядової ради товариства з листом про перегляд питання щодо виплати голові та членам правління премії за перші чотири місяці 2023 року роботи у зв`язку із тим, що AT «Миколаївгаз» має значний розмір заборгованості перед іншими юридичними особами (борг перед постачальниками на 01.05.2023 - 1,964 млрд. гри., 01.06.2023 - 1,944 млрд. грн.) та декларує збиткову діяльність як за 2022 рік, так і за чотири місяці 2023 року.

Рішенням Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» від 21.08.2023 року, оформлене протоколом № 3/23 на підставі звернення товариства було скасоване рішення Наглядової рада АТ «Миколаївгаз» від 12.05.2023, оформлене протоколом № 12/05-2023 у зв`язку із тим, що при

прийнятті рішення не було кворуму і крім того, АТ «Миколаївгаз» має значний розмір заборгованості перед іншими юридичними особами та декларує збиткову діяльність як за 2022 рік, так і за перші 4 місяці 2023 року.

У зв`язку із скасуванням рішення Наглядової ради AT «Миколаївгаз» від 12.05.2023, оформлене протоколом № 12/05-2023 наказом голови правління AT «Миколаївгаз» Лазаренка В.В. від 05.09.2023 року призначено службове розслідування щодо правомірності та обґрунтованості виплати премій Голові та членам правління товариства на підставі протоколу засідання наглядової ради АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» № 12/05-2023 від 12.05.2023. Службовим розслідуванням встановлено, що виплата премії голові та членам правління, яка проведена, згідно наказу товариства від 17.05.2023 № 653-ос, відбулася на підставі лише незавіреної копії протоколу наглядової ради від 12.05.2023 №12/05-2023, яка не зареєстрована як вхідний документ. Оригінал вказаного протоколу на момент проведення службового розслідування у відповідальних працівників товариства відсутній, як і відсутні оригінали чи копії бюлетенів членів Наглядової ради, які здійснювали голосування. А протокол засідання наглядової ради від 12.05.2023 №12/05-2023 про виплату голові та членам правління товариства премій (заохочення) за перші чотири місяці 2023 року роботи товариства, не містить підстав нарахування та виплати голові та членам правління премій (заохочень) за результатами оцінки індивідуальних показників ефективності за перші 4 місяці 2023 року, не відображені будь які показники підвищення кількісних та/або якісних показників їх роботи.

Також у висновку зазначено, що при звільнені голови правління та членів правління проведені нарахування вихідної допомоги та компенсація відпустки із середнього заробітку, розрахований з врахуванням нарахованої премії в травні в сумі 4 969 000,00 грн..

На підставі рішення Наглядової ради AT «Миколаївгаз» № 3/23 від 21.08.2023 року відповідачем здійснено перерахунок вихідної допомоги та компенсації невикористаних відпусток згідно наказів про звільнених голови правління та членів правління.

Приведено розрахунки (вихідної допомоги, компенсації невикористаної відпустки) без врахуванням премії за підсумками роботи за перші чотири місяці 2023 року, а саме, голова правління - ОСОБА_1 2526279,24 грн. - вихідна допомога, 134852,63 грн. - компенсація відпустки, 2749725,44 грн. - всього остаточний розрахунок при звільненні 31.08.2023.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, щобув наявний спір про розмір всієї суми, нарахованої працівникові при звільненні. Так як відповідачем оспорювалася законність нарахуваня премії за підсумками роботи за перші чотири місяці 2023 року в сумі 4 969 000,00 грн., від якої залежала правильність нарахування всіх сум, які підлягали виплаті позивачеві при звільненні. При вирішенні питання щодо спірних сум відповідачем було направлено на адресу позивача розрахунок сум, які підлягали виплаті при звільненні без порушення положень ст.116 КЗпП України.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що при проведені з позивачем повного розрахунку при звільненні було дотримано вимог ст.116 КЗпП України, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Посилання на те, що зменшення суми належних позивачу виплат відбулось через незаконне виключення преміальних виплат не може бути прийнятим до уваги,оскільки рішення Наглядової ради щодо виплати премій є діючим і вирішення цього питання відноситься до господарської діяльності підприємства.

Є безпідставними аргументи позивача про те, що в день видання наказу про звільнення від 14.08.2023 року відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми, належні виплаті при звільненні.

Відповідно до ст.116 КЗпП України про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Позивачем не оспорюється та підтверджується виписками із банківського рахунку те, що 31.08.2023 року на рахунок позивача від відповідача надійшло 2190823,85 грн., тобто належні їй суми при звільненні. В цей же день на адресу позивача було направлено розрахунковий листок із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник мав право при звільненні,що підтверджується листом з описом , в тому числі і розрахунковим листком.(а.с.130-132 т.1).

Зазначене відповідає вимогамст.116 КЗпП України.

Доводи про те, що відповідач не мав права скасовувати рішення наглядової ради, як вищого за статусом органу управління, це рішення є обов`язковим навіть без видачі відповідного наказу, не можуть бути прийнятими до уваги. Судом встановлено, що рішенням Наглядової ради товариства від 12.05.2023 №12/05-2023 голові та членам правління товариства за перші чотири місяці 2023 року було вирішено виплатити премію. Рішенням Наглядової ради АТ «Миколаївгаз» від 21.08.2023 року було скасоване рішення Наглядової рада АТ «Миколаївгаз» від 12.05.2023. Таким чином рішення Наглядової ради скасовано не наказом відповідача, а самою ж Наглядовою радою.

Вказівка на те, що премія є неодноразовою виплатою не ґрунтується на встановлених обставинах. Так, згідно Контракту, укладеного 17 червня 2022 року між АТ «Миколаївгаз» та позивачем, і Додатку до нього, за виконання обов`язків, передбачених Контрактом, ОСОБА_1 було встановлено щомісячний посадовий оклад у розмірі 300 000 грн., куди враховані ті види матеріального заохочення, що відображають характер та інтенсивність його роботи (режим роботи, виконувані функції, робоче навантаження, минулі досягнення, відпрацьований стаж, професійну майстерність тощо) та визначено розмір річної премії працівника до 1200 000 грн, що складає 100% всього розміру річної премії. Поміж того, п. 8 Додатком до Контракту сторони погодили, що працівнику можуть сплачуватись інші премії (заохочення).

Таким чином пунктом 8 Додатку до контракту передбачено саме певні одноразові виплати (премії, заохочення) за певних умов, які, з огляду на відсутність будь-якої деталізації, не характеризуються постійним характером та систематичністю. А тому вважати, що премія є неодноразовою виплатою, не має підстав.

Посилання на те, що відповідач навіть суму у розмірі 2 190 823,85 грн. виплатив із порушення норм ст. 116 КЗпП, що є підставою для відповідальності роботодавця у відповідності до положень ст. 117 КЗпП не може бути прийнятим до уваги, оскількиіснував спір про розмір всієї суми, яка підлягала виплаті позивачеві при звільненні. Включення чи невключення суми премії впливало на загальний розмір, який підлягав виплаті при звільненні.

Твердження про те, що в основу судового рішення було покладено неналежний та недопустимий доказ, який має ознаки підроблення, а саме копію протоколу наглядової ради АТ «Миколаївгаз» №3/23 від 21.08.2023 року, оскільки наданий відповідачем у судовому засіданні 22.04.2024 року оригінал такого протоколу не відповідає наданій ними копії такого протоколу разом із відзивом на позовну заяву є безпідставним. Матеріали справи не містять належних доказів того, що протокол наглядової ради АТ «Миколаївгаз» №3/23 від 21.08.2023 року є підробним. Оригінал протоколу наглядової ради АТ «Миколаївгаз» №3/23 від 21.08.2023 року, копія якого міститься в матеріалах справи, був оглянутий судом першої інстанції та не викликав сумнівів у його дійсності.

За встановлених обставин постановлене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок

щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Керуючись ст. ст. 368, 375,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Кондратенко Д.А. залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: