"22" листопада 2024 р. Справа № 596/1334/24
Провадження № 2-др/596/16/24
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Лисюк І.О.,
за участю: секретаря судового засідання Туткалюк В.Р.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, -
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.10.2024 в цивільній справі №596/1334/24, у задоволенні позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів, відмовлено.

23.10.2024 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з заявою про ухвалення додаткового рішення , оскільки не вирішено питання про судові витрати. (а.с.106).

У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.10.2024 визначено головуючу суддю Лисюк І.О.

01.11.2024 від позивача ОСОБА_2 надійшло електронною поштою клопотання, в обгрунтування якого позивач просив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в справі відмовити, оскільки до заяви не додано доказів понесення судових витрат, відсутній договір з описом робіт та їх вартістю, акт виконаних робіт., квитанції про оплату, на підставі яких відповідач просить ухвали додаткове рішення.

Позивач у звязку з відсутністю зазначених доказів та відсутності розміру (суми) стягнення в заяві про стягнення з позивача судових витрат (по формі та змісту не відповідає вимогам ЦПК України) не має можливості скористатись нормами ст.137 ЦПК України. Просить проводити розгляд справи в його відсутності.

13.11.2024 відповідачем ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в обгрунтування якої посилалась на те, що в матеріалах справи є квитанція про сплату нею 5000 гривень гонорару адвокату Теліцину А.М. за надання правничої допомоги.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримала заяву про ухвалення додаткового рвшення.

Інші учасники справив судове засідання не зявились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Суд приходить до наступного.

Відповідно частин 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказане повністю кореспондується із принципом змагальності, адже кожна сторона повинна довести ті обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Нормою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин.

Як встановлено, рішення в справі ухвалено судом 18.10.2024.

З тексту відзиву на позов ОСОБА_1 слідує, що відповідач в заяві зазначала попередню орієнтовну суму понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. До відзиву відповідачем ОСОБА_1 на підтвердження понесення цих витрат долучено розрахунок правничих послуг від 19.08.2024, квитанцію від 19.08.2024. (а.с.70,71).

Як встановлено, стороною відповідача до матеріалів справи не долучено договір про надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. (Постанова ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17).

Таких же висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20

Аналогічні висновки щодо необхідності доказування суми судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування якої заявляє учасник справи були також викладені у постанові ВП ВС від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові ОП КГС ВС від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як встановлено, в долученому до позову Ордері на надання правничої допомоги ОСОБА_1 зазначено, що він виданий адвокатом Теліциним Анатолієм Миколайовичем на підставі договору про надання правничої від 19.08.2024. (а.с.29). Договір від 19.08.2024 стороною відповідача не долучався. І відповідна заява відповідачкою ОСОБА_1 згідно приписів частини 8 ст. 141 ЦПК України до суду не подавалась.

За встановлених обставин, оскільки докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат по оплаті правничої допомоги (зокрема, копія договору про надання правничої допомоги від 19.08.2024 з врахуванням виданого Ордера), стороною позивача до ухвалення у справі рішення та додаткового рішення не подано, а також не зроблено заяви про намір подання таких доказів протягом п`яти днів від дня ухвалення рішення, заява відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270, 274, 279, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі №596/1334/24, яким відмовити у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 22.11.2024.

Суддя Гусятинського районного суду Ірина ЛИСЮК