Справа № 756/3700/24
Провадження № 2/175/1081/24
У Х В А Л А

19 листопада 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» за ордером про надання правової допомоги Звензик Віталія Вадимовича та заяву представника відповідача ОСОБА_1 за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_2 про закриття провадження по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

27 серпня 2024 року представник відповідача подала до суду заяву про закриття провадження по справі у зв`язку з добровільним задоволенням позовних вимог відповідачем та повернення судового збору.

19 листопада 2024 року представник позивача подав до суду клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору та добровільною сплатою страхового відшкодування.

Суд перевіривши заяви, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 3 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що стаття 9 Закону України «Про судовий збір» встановлює, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Зарахування коштів до Державного бюджету України свідчить про те, що з моменту їх зарахування вони стають коштами дохідної частини Державного бюджету України, однак повинні витрачатися на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади. При цьому виходячи зі змісту цієї норми законодавство не визначає, що кошти державного бюджету, які зараховані до державного бюджету за розгляд певної справи певним судом, повинні витрачатись лише на функціонування цього суду.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження по цивільній справі в зв?язку з добровільним погашенням відповідачем суми боргу після відкриття провадження по справі та відмовити представнику позивача у задоволенні клопотання про повернення судового збору, оскільки законом передбачений інший порядок відшкодування понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 133, 142, 255, 256 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - закрити.

У задоволенні клопотання представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» за ордером про надання правової допомоги ОСОБА_3 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.