Справа № 342/897/23
Провадження № 22-ц/4808/1417/24
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

секретар Петрів Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Візінського Василя Васильовича на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

27 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду в розмірі 256 233,14 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. Обгрунтовула позов тим, що 14.02.2022 у Єдиний реєстр досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення №0000179 за ч. 1 ст. 286 КК України. 13.10.2022 по данному кримінальному провадженню ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 27.10.2022 до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області було подано обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню, згідно з яким ОСОБА_2 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за таких обставин: 13.02.2022 приблизно о 16.50 годині водійка ОСОБА_2 , керувала технічно справним автомобілем марки «RENAULT MEGAN SCENIC», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору у світлу пору доби, на сухому асфальтному покритті та рухалася прямою ділянкою дороги по вулиці І. Франка в м. Коломия у напряму до с. Мала Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської область, тим самим наближалася до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг із автомобільною дорогою державного значення Н-10 сполученням «Стрий-Чернівці». У вказаному автомобілі водійка ОСОБА_2 на передньому пасажирському сидінні перевозила пасажирку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительку АДРЕСА_1 , а на задньому сидінні пасажирку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительку АДРЕСА_2 .

В цей час, автодорогою Н-10 сполученням «Стрий-Чернівці», яка являється об`їзною дорогою м. Коломия, у напрямку до м. Чернівці рухався автомобіль марки «AUDI А6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 , який наближався до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг із вулицею І. Франка, що в м. Коломия. Водійка автомобіля марки «RENAULT MEGAN SCENIC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, ОСОБА_2 проявила неуважність під час виїзду на головну дорогу проїзної частини Н-10 сполученням «Стрий-Чернівці», не урахувала дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», почала виїздити на головну дорогу не надавши при цьому перевагу у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі,унаслідок чого допустила зіткнення із передньою частиною автомобіля марки «AUDI А6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався смугою призначеною для руху транспортних засобів у напрямку до м. Чернівці. При цьому, ОСОБА_2 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки ' дорожнього руху водій зобов`язаний: 6) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 12.1., який вказує, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. п. 12.3., згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 16.11. який вказує, що на перехресті нерівнозначних доріг водій і транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. У результаті порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «AUDI А6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , якій належить позивачу на праві приватної власності, отримав значні механічні пошкодження, практично всіх частин автомобіля.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 у справі № 346/4422/22, підтверджено вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, унаслідок якої автомобіль марки «AUDI А6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , якій належить позивачу на праві приватної власності, отримав значні механічні пошкодження. Вказаною ухвалою звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із її примиренням з потерпілими.

Отже, підтвердженням факту ДТП та вини ОСОБА_2 є ухвала Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.04.2023 у справі № 346/4422/22.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Страхова Група «ТАС».

Відповідачі добровільно не відшкодували збитки позивачу.

Згідно з даними на офіційному сайті МТБСУ цивільна відповідальність водія транспортного засобу марки «RENAULT MEGAN SCENIC»,реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору, застрахована у ПАТ «СГ «ТАС», поліс № АТ-1864518, який на момент вчинення ДТП 13.02.2022 був дійсний.

У звіті незалежної оцінки вартість завданої позивачу майнової шкоди визначена в розмірі 269 830,28 грн.. При цьому утилізаційна вартість автомобіля позивача становить 13 597,14 грн. .

Отже, сума майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок скоєння ДТП, складає 256 233,14 грн..

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, адже вважає його таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, ухваленим без належної оцінки доказів та повного з`ясування обставин справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивач обрала спосіб здійснення свого права вимоги на відшкодування заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, який не відповідає способу, передбаченому нормами ЦК України. А також, звертаючись одночасно до обох відповідачів, не визначила межі відповідальності щодо кожного із них та пропустила річний строк звернення з питанням страхового відшкодування.

Обгрунтовує апеляційну скаргу тим, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тобто, законом не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Попереднє звернення потерпілого у передбачених законом випадках до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Таким чином, правильним є висновок про необхідність стягнення страхового відшкодування, незважаючи на те, що позивач не звертався до страховика із заявою про відшкодування шкоди і за таким відшкодуванням звернувся безпосередньо до суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17.

Щодо визначення кола відповідачів скаржник зазначає, що застрахована особа ОСОБА_2 відмовилася надати позивачу будь-яку інформацію щодо умов страхування її цивільної відповідальності, а ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження не було надано статусу потерпілої особи. Як наслідок не було можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження (з будь-якою інформацією щодо винуватця ДТП та умов його страхування), не було відомо ні ліміт відшкодування, ні розмір франшизи, які були вказані у полісі страхування. При цьому у своєму відзиві на позовну заяву, страхова компанія зазначила, що її ліміт відповідальності за страховим полісом ОСОБА_2 становить 130 000,00 грн., а розмір франшизи 2 500,00 грн. Тому максимально можлива сума страхового відшкодування АТ «СК «ТАС» становить 127 500,00 грн. Тобто, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягнення сума 128 733,14 грн.. Вартість завданої шкоди позивачу в сумі 256 233,14 грн. відповідачі не оспорювали.

Не погоджується скаржник і з висновком суду першої інстанції щодо пропуску річного строку звернення до суду. Адже в позовній заяві та безпосередньо в судовому засіданні, представник позивача неодноразово звертав увагу суду першої інстанції на те, що ОСОБА_2 відмовилася надати будь-яку інформацію щодо страховика, в якій вона застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, як водія транспортного засобу. Також 14.02.2022 у Єдиний реєстр досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне правопорушення № 0000179 за ч. 1 ст. 286 КК України. І лише 18.04.2023 ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області справі № 346/4422/22 підтверджено вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення. Тому у позивача не було можливості раніше (без рішення суду про встановлення винуватця ДТП) звернутися до суду із даним позовом. При цьому ОСОБА_1 не булла учасником кримінального провадження, не мала статусу потерпілої особи, позбавлена булла можливості ознайомитися із матеріалами кримінального провадження.

Просить скасувати рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 та ухвалити нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити позовну заяву.

АТ «СГ «ТАС» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржене рішення законним, обґрунтованим, винесеним без порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що для отримання страхового відшкодування, потерпілим особам необхідно звернутися до АТ «СГ «ТАС» в передбаченому Законом України «Про обов`язкове стахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку із заявою про страхове відшкодування та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. Позивач з такою заявою до АТ «СГ «ТАС» не зверталася. Таким чином, рішення про виплату страхового відшкодування не приймалося за відсутності звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, а отже, з боку АТ «СГ «ТАС» відсутній факт порушення прав та інтересів позивача.

Окрім того, згідно п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю та життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди». Таким чином, спеціальним законодавством встановлений річний термін на отримання страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну. Виходячи з вищенаведеного, позивач пропустила річний термін на звернення із заявою про страхове відшкодування і в силу п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ «Про ОСЦПВВНТ3» не має права на отримання страхового відшкодування.

Також зазначає, що згідно п. 4 Полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АТ/1864518, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн. П.5 Полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АТ/1864518 франшиза становить 2 500,00 грн.

Виходячи з наведеного, максимально можлива сума страхового відшкодування з полісом № АТ/1864518 становить 127 500,00 грн та могла бути виплачена в разі своєчасного звернення позивача протягом одного року з дати ДТП до АТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування.

Таким чином, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Позивач та відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не явилися.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Візінського В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Але оскаржене рішенні не відповідає в повній мірі цим вимогам.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Судом встановлено, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2023 року звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, передбачений частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України - у зв`язку із її примиренням з потерпілими (т.1 а.с. 14-16). Ухвала набрала законної сили.

Зокрема, ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2023 року встановлено, що 13.02.2022 приблизно о 16.50 годині водійка ОСОБА_2 керувала технічно справним автомобілем марки «RENAULTMEGANSCENIC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 сірого кольору у світлу пору доби, на сухому асфальтному покритті та рухалася прямою ділянкою дороги по вулиці І. Франка в м. Коломия у напряму до с. Мала Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області, тим самим наближалася до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг із автомобільною дорогою державного значення H-10 сполученням «Стрий-Чернівці». У вказаному автомобілі водійка ОСОБА_2 на передньому пасажирському сидінні перевозила пасажирку ОСОБА_3 , а на задньому сидінні пасажирку ОСОБА_4 ..

В цей час, автодорогою Н-10 сполученням «Стрий-Чернівці», яка являється об`їзною дорогою м. Коломия, у напрямку до м. Чернівці рухався автомобіль марки «AUDIA6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5 , який наближався до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг із вулицею І. Франка, що в м. Коломия. Водійка автомобіля марки «RENAULT MEGAN SCENIC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 сірого кольору ОСОБА_2 проявила неуважність під час виїзду на головну дорогу проїзної частини Н-10 сполученням «Стрий-Чернівці», не урахувала дорожню обстановку, стан дорожнього покриття та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», почала виїздити на головну дорогу, не надавши при цьому перевагу у русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, унаслідок чого допустила зіткнення із передньою частиною автомобіля марки «AUDI A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався смугою, призначеною для руху транспортних засобів у напрямку до м. Чернівці.

ОСОБА_2 порушила вимоги Правил дорожнього руху України, у результаті такого порушення сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої, унаслідок якої пасажирка автомобіля марки «RENAULT MEGAN SCENIC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 - ОСОБА_3 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яке відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, як такого, що причинило тривалий розлад здоров`я, але не було небезпечними для життя в момент спричинення.

Крім цього, пасажирка автомобіля марки «RENAULT MEGAN SCENIC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 - ОСОБА_4 отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки, яке відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження, як такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, але не було небезпечними для життя в момент спричинення.

Отже, рішенням суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_2 , оскільки закритття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілим не є реабілітуючою обставиною, а свідчить, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин кримінальне провадження щодо цією особи виключається.

Обставини, що встановлені ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2023 року у справі № 346/4422/22, на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковими для суду і не підлягають додатковому доказуванню.

Також судом першої інстанціїї встановлено, що цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT MEGANS CENIC» реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 ОСОБА_2 була забезпечена полісом № НОМЕР_6 у ПАТ "Страхова група "ТАС". На момент ДТП 13.02.2022, поліс дійсний (т.1 а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «AUDI A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 (т.1 а.с. 11).

Згідно з результатами звіту №73-10-2022 незалежної оцінки з визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, складеного 22 жовтня 2022 року ФОП ОСОБА_6 , ринкова вартість «AUDIA6» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_7 , 2000 рік випуску, пошкодженого у ДТП 13.02.2022, до появи пошкоджень становить 269830,28 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин автомобіля «AUDI A6» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_7 , 2000 рік випуску, пошкодженого у ДТП 13.02.2022 до появи пошкоджень, дорівнює ринковій вартості і становить 269830,28 грн (т.1 а.с. 17-46).

Згідно з оцінокою залишків автомобіля утілізаційна вартість «AUDIA6» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , складає 13597,14 грн (т. 1а.с. 49).

Звертаючись до суду із позовом, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 256233,14 грн, яка розрахована шляхом виключення утілізаційної вартості автомобіля з суми вартості транспортного засобу до ДТП. Позивач спиралася на те, що судом встановлена вина відповідача ОСОБА_2 в ДТП, відповідач не відшкодувавла їй збитки добровільно, а її відповідальність застрахована в ПрАТ «СТ «ТАС».

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з того, що, позивач звернулася з позовом до страхової компанії з вимогами про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб лише у липні 2023 року, тобто з пропуском визначеного положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку для такого звернення, оскільки спірна ДТП сталася 14.02.2022 року, і позивачем не доведено добросовісності своїх дій при зверненні до страховика з вказаною заявою. Крім того, вона не визначила в позові межі матеріальної відповідальності кожного з відповідачів, що на думку суду унеможливлює визначення відповідальності ОСОБА_2 , оскільки не вирішено питання щодо розміру відшкодуваннґ шкоди позивачу страховою компанією.

З таким висновком суду погодитися в повному обсязі неможливо.

За змістом частини першої ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховику в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «Страхова Група «ТАС». Відповідно до Полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АТ/1864518, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн., франшиза становить 2 500,00 грн

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов правильного висновку про те, що позивач пропустила річний строк, визначений положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що виключає можливість задовлення позову в цій частині.

Згідно з матеріалами справи дорожньо-транспортна пригода сталась 13.02.2022 року, із позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 27.07.2023 року, тобто з пропуском встановленого Законом річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування. До звернення до суду позивач з будь-якими заявами до страхової компанії не зверталася.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану ДТП, наступає незалежно від вини завдавача шкоди.

Посилання позивача на необхідність отримання результату розгляду кримінальної справи щодо встановлення вини відповідача у вчиненні ДТП, тривалість якої позбавила її можливості в річний строк пред`явити вимоги страховій компаніі винуватця ДТП, судом правильно відхилено, оскільки існування кримінального провадження не може свідчити про неможливість звернення потерпілого до страховика з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, чи пред`явлення позову до суду про відшкодування шкоди в результаті ДТП. Такі висновки спростовують доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Подібний за змістом правовий висновок, викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 686/20281/21 (провадження № 61-9642 св 22), від 17 квітня 2024 року у справі № 552/7011/22 (провадження № 61-2109 св 24), від 24 квітня 2024 року у справі № 243/880/23 (провадження № 61-18255 св 23).

Згідно з пунктом 1 статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суд від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на принцип добросовісності визначає, якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки. Аналізуючи вказані норми законодавства, Верховний Суд дійшов висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема у праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на висновки вказаної постанови, вважаючи наведені ним в позові обставини, які стосуються тривалості строку кримінального провадження, поважними причинами незвернення в річний строк до страхової компанії. Разом з тим правові позиції, викладені в цій постанові, роз`яснюють, що суд має оцінити добросовісність поведінки потерпілої особи з`ясувати, що пропуск такого строку домушений не через його бездіяльність, а через об`єктивні причини. Разом з тим, у справі, що переглядається, позивач ОСОБА_1 не довела суду, що пропустила річний строк з дня ДТП не через власне зволікання. Не може слугувати причиною пропуску такого строку і відмова відповідача ОСОБА_2 надати позивачу інформацію стосовно страхової компанії, в якій застрахована її відповідальність, оскільки Порядок надання користувачам інформації з бази даних МТСБУ визначений Положенням

про єдину централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, до відкритої інформації належать відомості про наявність або відсутність у базі даних договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на день скоєння ДТП та відомості про страховика, який уклав відповідний договір страхування. Відкрита інформація надається користувачам шляхом доступу через Інтернет до відповідного інформаційного ресурсу та/або в порядку, передбаченому законодавством про звернення громадян, та/або відповідно до укладених договорів із МТСБУ. Питання розміру страхового відшкодування у конкретному полісі також може бути з`ясовано при зверненні до страховика або до суду.

Отже, закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104 гс 18)). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406 цс 19) дійшла правового висновку про те, що зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк є присічним і поновленню не підлягає. Тому не мають правого значення доводи апеляційної скарги про те, що позивач не має обов`язку звертатися до страхової компанії у визначений законом строк, а має право безпосередньо звернутися з позовом до страховика і страхувальника до суду.

Із аналізу положень спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 цього Закону, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Отже, позивачем не вчинено активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення права на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди. Як вище зазначалося, вказані активні дії заявника закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи зверненням до суду з відповідним позовом у цей строк, який є преклюзивним.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали б на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до СК «ТАС» про відшкодування шкоди є законним та обґрунтованим, підстав для скасування чи зміни рішення в цій частині з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Перевіряючи рішення в частині відмови в задовленні позову до винуватої в скоєнні ДТП ОСОБА_2 , колегія суддів прийшла до такого висновку.

Як вже зазначалося вище, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.(ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно з матеріалами справи цивільна-правова відповідальність власника автомобіля «RENAULT MEGANS CENIC» ОСОБА_2 була забезпечена полісом, п.4 якого визначено, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн., за п.5 полісу франшиза 2500 грн. (т.1 а.с. 13).

Згідно з п.12.1 статті 12, п.36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, яка відшкодовується страхувальником.

Майнова шкода, розрахована позивачем на підставі проведеної за її замовленням оцінки пошкодженого автомобіля з визначенням вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин. Згідно з висновком звіту ринкова вартість автомобіля позивача до появи пошкоджень в ДТП 13.02.2022 року становить 269 830,28 грн, вартість відновлювального ремонту дорівнює ринкової вартості і становить 269 830,28 грн., що свідчить про те, ремонт є економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. (т.1 а.с.24-25).

Перевіряючи надані позивачем докази, колегія суддів вважає, що результат розрахунку майнової шкоди у звіті не відповідає вихідним даним і алгоритму Методики. Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 зауважує, що в розрахунку цієї суми міститься арифметична помилка.

Так, спеціалістом ціна транспортного засобу позивача, який був в експлуатації, до пошокоджень в ДТП 13.02.2022 року, визначена в розмірі С=251 590,00 грн.

Колегією суддів перевірений розрахунок за формулою С=251 590 х (1+(0/100) (0,75/100)) +0.

В результаті простого арифметичного розрахунку величина С дорівнює 249 703,07 грн, а не 269 830,28 грн.

Отже, в розрахунку майнової шкоди помилково визначена сума 269 830,28 грн, в той час як згідно з наведеними даними і алгоритмами розрахунку така шкода має бути визначена в розмірі 249 703,07 грн. (т.1 а.с.23).

Позивач під час розгляду справи в суді першої інстанції такі обставини не спростувала, заперечень на відзив не надавала. В апеляційному суді представник позивача пояснив, що спростування розрахунку майнової шкоди як доказу у справі є обов`язком відповідача, який не надав іншого висновку спеціаліста або експерта, тому вказаний звіт є належним і достатнім доказом обсягу шкоди.

Разом з тим іншх недоліків, пов`язаних із правилами застосування Методики товарознавчої експертизи оцінки колісних транспортних засобів і вихідними даними, колегією суддів у вказаному звіті від 22.10.2022 року не встановлено. Тому, з урахуванням можливості математичним шляхом перевірити наведені в ньому розрахунки, колегія суддів вважає його належним доказом по справі для визначення дійсного розміру майнової шкоди.

Вартість залишків «AUDIA6» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , складає 13 597,14 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не ставила питання щодо передання їй залишків пошкодженого автомобіля.

Таким чином, за умови, що страховиком у випадку звернення до нього потерпілої особи мала бути б виплачена страхова сума в розмірі (130 000 2 500 грн франшизи), то з відповідача ОСОБА_2 , як з винуватця ДТП, підлягає сплаті сума 108 605,93 грн. (249 703,07 грн 130 000 грн + 2 5000 грн - 13 597,14 грн).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задовленні вимог до ОСОБА_2 , виходив з того, що відсутність рішення стосовно розміру страхового відшкодування на користь позивача і той факт, що нею не вказано в позові конкретний розмір вимог до кожного з відповідачів, позбавляє суд можливості вирішити позовні вимоги до винуватця ДТП.

Колегія суддів вважає таку позицію суду хибною. Зі справи вбачається, що судом відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , який на думку суду достатньо відповідав вимогам ЦПК України. Крім того, обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалася на норми закону, якими передбачений обов`язок власника джерела підвищеної небезпеки-учасника ДТП відшкодувати різницю в розмірі спричиненої майнової шкоди у випадку недостатності страхової виплати, при цьому розмір можливого страхового відшкодування був встановлений під час розгляду справи.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача обґрунтовано вказують на невідповідність висновків суду в цій частині встановленим обставинам справи. Тому рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення шкоди з відповідача ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення таких вимог в сумі 108 605,93 грн з урахуванням вищенаведених мотивів апеляційного суду.

Згідно з п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат пов`язаних із залученням суб`єкта оціночної діяльності, позивачем надано звіт про проведення оцінки, квитанцію про оплату 8000,00 грн за виконання таких послуг (т.1 а.с.45-46).

Відповідно, сплачені позивачем кошти в сумі 8000,00 грн. за проведення оцінки пошкодженого майна підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь позивача, враховуючи те, що колегія суддів вважає позовні вимоги до відповідача обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1081,3 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції, і 1621,95 грн за апеляційний перегляд рішення з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог стосовно розміру вимог, про які заявляла позивач при зверненні до суду. Відповідно, оскільки позов задоволений частково, а позивач звільнена від сплати судового збору за законом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору 2703,25 грн..

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Візінського Василя Васильовича задовольнити частково.

Рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2024 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування шкоди до ОСОБА_2 .

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 108 605 (сто вісім тисяч шістсот п`ять) грн. 93 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату проведеної оцінки вартості заподіяної шкоди 8000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в дохід держави судовий збір 2703,25 грн.

В решті залишити рішення суду без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 21 листопада 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.А. Девляшевський