УХВАЛА

29 квітня 2024року

м. Київ

справа № 456/354/23

провадження № 61-4099ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрпошта» про зобов`язання обчислити та виплатити заробітну плату та середній заробіток за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема, для сплати судового збору або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, подання до суду підписаної касаційної скарги, яка відповідатиме вимогам статті 392 ЦПК України, з приєднанням до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав уточнену касаційну скаргу у якій, зокрема, зазначив про незгоду зі змістом ухвали про усунення недоліків касаційної скарги з тих мотивів, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цій справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Проте позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії (у цій справі - зобов`язання обчислити та виплатити заробітну плату та середній заробіток) без зазначення ціни позовує вимогами немайнового характеру.

При вирішенні цього питання суд також врахував доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , який вказує, що ця справа не є малозначною, оскільки ним заявлено п`ять вимог, а справа є складною.

Разом з тим, у постанові від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 162, пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18)».

В уточненій касаційній скарзі заявник наголошує, що він відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цій справі про стягнення заробітної плати, суди фактично вирішували його вимоги як позов про стягнення заробітної плати.

Верховний Суд на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження за відсутності матеріалів справи керується відомостями, які наявні в Єдиному державномуреєстрі судових рішень, тому не має можливості встановити точний зміст позову у цій справі.

Разом з тим, зміст оскаржений судових рішень та матеріали касаційного провадження не містять зазначення ціни позову.

Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Суд роз`яснює заявнику, що незалежно від звільнення заявника від сплати судового збору визначення ціни позову є необхідним для вирішення питання чи підлягають судові рішення касаційному оскарженню, оскільки згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Водночас суд звертає увагу заявника, що складність справи не є підставою відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Формальне зазначення у касаційній скарзі, що справа містить випадки, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, також не може бути підставою відкриття касаційного провадження в такій справі. Такі випадки мають були належним чином обґрунтовані особою, яка подає касаційну скаргу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, №21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Тому позивачу необхідно сплатити судовий збір, встановлений ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року.

Якщо ж ним фактично завлений позов про стягнення заробітної плати, заявникові слід зазначити ціну позову з урахуванням загальної суми, яка стягується.Якщо така ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, заявнику належить обґрунтувати наявність в цій справі випадків, за яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню (підпункти а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки подані ОСОБА_1 касаційна скарга та її уточнена редакція належного обґрунтування таких випадків не містять.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Оскільки скаржником станом на 29 квітня 2024 року вимоги ухвали Верховного Суду від 11 квітня 2023 року не виконані та зважаючи на необхідність забезпечення принципу доступу до правосуддя, суд касаційної інстанції вважає за необхідне продовжити строк на усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 185, 390, 260, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені статтею 394 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков