Справа № 953/2192/24
Провадження № 2-о/643/228/24
УХВАЛА

01.05.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" 20.03.2024 звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.03.2024, цивільну справу №953/2129/24 за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя передано за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024, справа розподілена судді Довготько Т.М.

Так, в своїй заяві заявник ОСОБА_1 просить розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Салтівського району м.Харкова від 18.03.2016, актовий запис №244.

Заява подана в порядку окремого провадження.

Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Позовна заява не відповідає вищезазначеним вимогам, оскільки в заяві не вказано іншого заявника дружину ОСОБА_2 , її реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання чи перебування.

Крім цього, заява подана в електронному вигляді від імені одного заявника, за змістом якої є вимоги про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку окремого провадження, тому заява має містити підпис (електронний) обох заявників. Посилань на доказів того, що наявна згода іншого подружжя на подання такої заяви, у матеріалах заяви відсутні. Разом із цим, зі змісту заяви не вбачається, що подружжя має неповнолітніх дітей.

Згідно ст.106 СК України та діючих Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні розірвання шлюбу між подружжям, яке не має неповнолітніх дітей, здійснюється органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя.

За таких обставин, заява про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження повинна подаватися до суду спільно подружжям (чоловіком та дружиною), має містити докази наявності у подружжя неповнолітніх дітей.

Крім того, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ними права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору.

Слід також роз`яснити заявнику, що у разі наявності спору щодо розірвання шлюбу, справа підлягає розгляду у порядку позовного, а не окремого провадження.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175-177, 185, 293 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Довготько