Номер провадження: 22-ц/813/6425/24
Справа № 522/4954/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

31.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Лозко Ю.П., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року по справі №520/7095/19 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року по справі №520/12802/19 суд стягнув з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.06.2021 року між позивачем та ОСОБА_5 укладено шлюб, в якому у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вказує на те, що він є військовослужбовцем і 18.05.2022 року був захоплений в полон у якому перебуває по цей час.

Позивачу нараховується винагорода згідно ПКМУ № НОМЕР_1 у розмірі 100000 грн на місяць та грошове забезпечення в середньому 16261 грн на місяць, що загалом становить 116261 грн на місяць. 1/4 частина дорівнює 29065,25 грн на місяць, що перевищує прожитковий мінімум більш ніж в 10 разів.

При цьому, у позивача на утриманні окрім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від нинішнього шлюбу, дружина ОСОБА_7 , щонайменше до досягнення дитиною трирічного віку, а також на фактичному його утриманні знаходяться батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які у зв`язку з війною, складною ситуацією в країні не мають власного доходу.

Враховуючи, що законодавством передбачено, що розмір аліментів на утримання двох дітей має складати 1/3 частки доходу платника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а позивач має утримувати за законом ще й дружину, загалом трьох осіб, з яких двох дітей та дружину як матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку, розмір аліментів на одну особу не може бути більшим ніж 1/7 частина від його доходу.

Вказує, що після повернення з полону позивачу буде необхідне тривале і коштовне лікування та реабілітація, він не зможе продовжувати військову службу і через реабілітацію тривалий час не зможе влаштуватися на роботу, щоб забезпечити себе та свою родину матеріально.

Позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року по справі №520/12802/19 з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/7 частини усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 17 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, задовольнив частково.

Зменшив розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року по справі №520/12802/19, з 1/4 частки до 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті позовних вимог відмовив.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що з урахуванням фактичних обставин справи, народження у позивача після стягнення аліментів за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року другої дитини, яку він зобов`язаний утримувати, погіршення його стану здоров`я, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачав зміну сімейного та матеріального стану у платника аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що надана відповідачем відповідь на письмові пояснення позивача 14.06.2024 року судом не врахована при розгляді справи по суті. Крім того, судом проігноровано усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи 17.06.2024 року, в зв`язку з перебуванням її адвоката у лікарні.

Скаржник зазначає, що позивачем не доведено погіршення його майнового стану, оскільки сама по собі зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Щодо стану здоров`я позивача скаржник посилається на те, що при вивчені його медичного висновку не вбачається, що він має невиліковні чи тяжкі хвороби, тяжкі травми, що можуть значно ускладнити життєдіяльність чи потребують постійного коштовного лікування.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.07.2024 року відкрито провадження у справі, роз`яснено позивачу право подання до апеляційного суду відзиву.

Представник відповідача адвокат Лобанов Р.М. копію ухвали про відкриття провадження отримав 22.07.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Представник позивача адвокат Чумаченко С.О. копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 06.08.2024 року о 17:18 годині в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, а оскаржуване рішення залишити без змін, посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 14.12.2022 року по справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 року по справі № 682/2454/22-ц, від 19.06.2024 року по справі № 686/22677/23, від 31.07.2024 року по справі №278/2599/23.

Крім того зазначає, що стан здоров`я позивача погіршився, оскільки останній перебував в полоні країни-агресора російської федерації, де постійно піддався фізичним та психологічним тортурам з 17.05.2022 року по 03.01.2024 року.

Також позивач звертає увагу суду, що житло та майно позивача з дитиною від другого шлюбу та дружиною, які на момент початку повномасштабної війни проживали в Донецькій області, Волноваський (Мар`їнський) р-н, с. Павлівка (Мар`їнка) - зруйновано окупаційними силами російської федерації та перебуває на тимчасово окупованій території України.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав.

Відповідач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити.

28.10.2024 року скаржник звернулась до суду з додатковими поясненнями по справі та додала довідку №914 від 03.10.2024 року та копію свідоцтва про шлюб.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 31.10.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, повернув позивачу додаткові пояснення до матеріалів справи з огляду на таке.

Частиною 1 статті 364 ЦПК України передбачено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Скаржником додаткові пояснення до апеляційної скарги, які за змістом є доповнення, подані 28.10.2024 року, тобто після спливу встановленого діючим цивільним процесуальним законодавством строку на подання доповнень до апеляційної скарги.

Враховуючи, що додаткові пояснення, які за змістом доповненнями до апеляційної скарги, подані поза межами встановленого законом строку, а процесуальний закон не передбачає процедури поновлення строку на подачу доповнень до апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про повернення додаткових пояснень до апеляційної скарги.

Що стосується, доданих документів, то суд долучив копію свідоцтва про шлюб для встановлення зміни прізвища позивача, інші документи суд не прийняв виходячи з ч. 3 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Неможливість отримати довідку від 03.10.2024 року під час розгляду справи в суді першої інстанції, скаржником не обґрунтовано.

31.10.2024 року позивач звернувся до суду з заявою про долучення доказів та письмових пояснень по справі.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 31.10.2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовив позивачу у приєднані доказів та письмових пояснень до матеріалів справи з огляду на таке.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

На стадії перегляду судових рішень в апеляційній інстанції відповідно до змісту Глави 1 Розділу п`ятого «Перегляд судових рішень» учасники справи мають право подавати наступні заяви по суті справи: апеляційні скарги, відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заперечення.

Оскільки відповідно до чинного законодавства заявами по суті справи є апеляційна скарга та відзив на апеляційну скаргу, а зазначені пояснення не є заявою по суті справи.

Що стосується доказів, то суд зазначив, що довідка, яку просить приєднати до матеріалів справи скаржник датована 28.08.2024 роком, тобто після того, як ухвалено рішення суду, а саме під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції.

18.11.2023 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 .

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що з урахуванням фактичних обставин справи, народження у позивача після стягнення аліментів за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року другої дитини, яку він зобов`язаний утримувати, погіршення його стану здоров`я, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачав зміну сімейного та матеріального стану у платника аліментів.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.06.2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_12 уклали шлюб, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року справа № 520/7095/19.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року по справі №520/12802/19 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Верховний суд України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19.06.2024 року у справі № 686/22677/23 (провадження 61-5022св24) зазначив, що «статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів».

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61 7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23).

З аналізу зазначених норм права вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясувати чи змінювалось матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він перебуває в другому шлюбі від якого має ще одну дитину. На його утримані перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, батьків. Зазначає, що його стан здоров`я погіршився, оскільки перебуває в полоні країни-агресора російської федерації, де постійно піддався фізичним та психологічним тортурам з 17.05.2022 року. Нерухоме майно, а саме житло, в якому позивач проживав з родиною, знаходиться на тимчасово окупованій території України та зруйновано, подано повідомлення про пошкодження або втрачене майно у за стосунку «Дія».

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.06.2021 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_13 . В шлюбі у них народився син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Згідно сповіщення сім`ї № 3180 від 11.08.2022 року ОСОБА_1 20.05.2022 року потрапив у полон країни-агресора.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 57 від 12.08.2022 року про результати службового розслідування, командирам військових частин НОМЕР_4 та НОМЕР_5 наказано врахувати факт захоплення в полон з 18.05.2022 року старшого солдата ОСОБА_1 , медичну сестру травматологічного відділення військової частини НОМЕР_5 .

Згідно довідки командира військової частини НОМЕР_5 , №223 від 20.02.2023 року про нараховані суми грошового забезпечення та виписки по банківському рахунку на який надходить заробітна плата позивача, йому нараховується винагорода згідно ПКМУ № НОМЕР_1 у розмірі 100000 грн на місяць та грошове забезпечення в середньому 16261 грн на місяць, що загалом становить 116261 грн на місяць.

З довідки ТОВ «Новий Фешн Рітейл» №619 від 13.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_7 працює в ТОВ «Новий Фешн Рітейл» на постаді продавець-консультант ТЦ «Панорама» м. Одеса з 01.07.2020 року по теперішній час, їй надана відпустка з 03.01.2022 року по 03.09.2024 року по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Обставин погіршення здоров`я ОСОБА_1 підтверджуються листом Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» №257-24 від 08.01.2024 року; довідкою медичного центру «Нові Санжари» Національної гвардії України №38; виписним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого, особи звільненої з полону країни агресора №6 від 26.01.2024 року; довідкою військово-лікарської комісії Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» №17 від 26.01.2024 року; перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного хворого №1578/71 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 08.03.2024 року; довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в/ч НОМЕР_5 МОУ № 822 від 16.05.2024 року.

Довідкою про грошове забезпечення встановлено, що ОСОБА_2 за період з 01.09.2022 року по 28.02.2023 року виплачено 253314,73 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з моменту ухвалення рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.06.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, майновий стан та стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився.

Окрім зазначеного, апеляційний суд звертає увагу, що житло ОСОБА_1 , де він проживав зі своєю сім`єю, а саме в АДРЕСА_1 - зруйновано окупаційними силами російської федерації та перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується скріншотом звернення ОСОБА_7 у застосунку ДІЯ з повідомленням про пошкоджене або втрачене нерухоме майно, довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 , довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_7 , довідкою від 13.04.2022 року № 1201- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, довідкою від 14.04.2022 року № 1201- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом першої інстанції правильно встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів, а саме зміна майнового, сімейного стану, погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 .

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, в зв`язку з перебуванням її адвоката у лікарні, то апеляційний суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник.

З протоколу судового засідання вбачається, що відповідач ОСОБА_2 була присутня в судовому засіданні 17.06.2024 року, що не заперечується самим скаржником.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_14 повідомлені про розгляд справи, призначений на 17.06.2024 року о 14:00 годині, що підтверджується їх особистими підписами в довідковому листі.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторони відповідача.

Київський районний суд Одеської області ухвалою від 17 червня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовив ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з зазначеним позовом до суду першої інстанції у березні 2023 року, тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наразі досягнув трирічного віку, в зв`язку з чим ОСОБА_7 не потребує утримання, судом не приймаються.

Процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у справі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. Кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Правовідносини суду з кожним учасником справи підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію з метою здобуття переваги своїх прав над правами інших учасників справи, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним. Такі дії суперечать основним засадами (принципами) цивільного судочинства, а також його завданню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов