ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 570/240/22

провадження № 61-13687св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - закрите акціонерне товариство «Термоліта»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу закритого акціонерного товариства «Термоліта» на постанову Рівненського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В., Шимківа С. С., від 18 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2022 року закрите акціонерне товариство «Термоліта» (далі - ЗАТ «Термоліта») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

2. Позовна заява мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), яка сталась 08 липня 2018 року на території Іспанії за участю вантажного транспортного засобу Mercedes Benz 1845, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок протиправних дій водія ОСОБА_1 , який перебував у трудових правовідносинах із ЗАТ «Термоліта» та керував належним останньому транспортним засобом (вантажним автомобілем з причепом), був пошкоджений інший транспортний засіб. На момент ДТП ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння та його визнано винним у ДТП.

3. Компанія «Balcia Insurance SE», яка працює у Литовській Республіці через філію й застрахувала цивільно-правову відповідальність ЗАТ «Термоліта», виплатила потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 11 065,78 євро та витрати, пов`язані з адмініструванням страхового випадку, у загальному розмірі 12 469,81 євро.

4. ЗАТ «Термоліта» сплатило страховику збитки у розмірі 12 469,81 євро та вважає, що має право на стягнення шкоди з винної у ДТП особи на підставі статті 1191 ЦК України.

5. Посилаючись на викладене, ЗАТ «Термоліта» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заподіяну шкоду в розмірі 12 469,81 євро.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області, у складі судді Штогуна О. С., від 23 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

7. Суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог, зокрема, того що заявлена до стягнення сума є шкодою, заподіяною відповідачем внаслідок ДТП.

Короткий зміст оскаржуваної постанови апеляційного суду

8. Постановою Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 березня

2023 року скасовано, а провадження у справі № 570/240/22 закрито.

9. Колегія суддів апеляційного суду виходила з того, що спір виник з трудових відносин, а умовами трудового договору від 03 липня 2017 року, укладеного між ЗАТ «Термоліта» та ОСОБА_1 , передбачено вирішення всіх спорів, що виникають з цього договору, в суді Литовської Республіки відповідно до права Литовської Республіки, тому заявлений ЗАТ «Термоліта» спір не підпадає під юрисдикцію судів України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі представник ЗАТ «Термоліта» - адвокат

Оберучева О. А. просить скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

11. 18 вересня 2023 року представник ЗАТ «Термоліта» - адвокат

Оберучева О. А. подала касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року.

12. Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у листопаді 2023 року надійшли до Верховного суду.

13. Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 9 Конституції України, статті 26 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статей 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. Також вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 6 частини шостої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного судового рішення (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Наголошує, що апеляційний суд послався на статтю 41 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка набула чинності після того, як було подано цей позов.

17. Стверджує, що з огляду на висновки Верховного Суду Литви заявлений спір може бути розглянутий в судах Литовської Республіки лише за наявності двох умов: 1) сторони погодили розгляд спорів у Литві в порядку, встановленому Трудовим кодексом Литовської Республіки; 2) договір щодо юрисдикції було укладено після того, як між сторонами виник спір.

18. Також звертає увагу, що подібна справа за позовом ЗАТ «Термоліта» до свого працівника - громадянина України про відшкодування шкоди була розглянута по суті Рівненським апеляційним судом (справа № 569/6888/21).

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19. 03 липня 2017 року між ЗАТ «Термоліта» (місцезнаходження:

м. Шауляй Литовської Республіки) та громадянином України ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: с. Шпанів Рівненського району Рівненської області, Україна), укладено трудовий договір № TL-3004 від 30 червня

2017 року, за яким відповідач був прийнятий на роботу в транспортний відділ на посаду водія транспортного засобу міжнародних вантажних перевезень.

20. 14 вересня 2017 року між ЗАТ «Термоліта» та ОСОБА_1 було укладено доповнення до трудового договору № TL-3004 2017-09-14, за змістом пункту 7.9 яких працівник зобов`язується під час роботи не вживати алкогольних і/або наркотичних і/або психотропних речовин і погоджується з тим, щоб роботодавець перевіряв його тверезість/відсутність стану сп`яніння або одурманення за допомогою алкотестера/тесту на наявність в організмі наркотичних і психотропних речовин. Якщо працівник відмовиться пройти перевірку, це вважається доказом стану сп`яніння/одурманення працівника. Крім того згідно пункту 7.10 працівник бере на себе відповідальність відшкодувати збиток, принесений роботодавцю (у тому числі збитки третім особам і компенсації моральної шкоди), який виник унаслідок порушення підтверджених зобов`язань, встановлених в трудовому договорі, внутрішніх правових актах, інших правових актах, якщо застосовні імперативним законодавством норми не передбачають щось інше. Порядок відшкодування шкоди передбачено в «Книзі водія».

21. Згідно з пунктами 10.2-10.3 трудового договору, всі суперечки, що виникають з приводу даного трудового договору, розглядаються в суді Литовської Республіки відповідно до права Литовської Республіки. До трудового договору і трудових відносин, що виникають з даного трудового договору, застосовні закони та інші нормативні акти Литовської Республіки.

22. 08 липня 2018 року вІспанії, у промисловій зоні населеного пункту Вільямалья, провінції Жирона, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mercedes Benz Actros з номерним знаком НОМЕР_1 , з напівпричепом з реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням відповідача. В результаті пригоди було пошкоджено інші транспортні засоби.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

23. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

24. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

25. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

26. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

27. Відповідно до частин першої, третьої статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

28. Згідно зі статтею 8 КЗпП України трудові відносини громадян України, які працюють за її межами, а також трудові відносини іноземних громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях України, регулюються відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право».

29. Відповідно до статті 52 Закону України «Про міжнародне приватне право» до трудових відносин застосовується право держави, в якій виконується робота, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

30. Статтею 21 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованого постановою Верховної Ради України № 3737-XII

від 17 грудня 1993 року, передбачено, що якщо цей Договір не встановляє іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні та сімейні справи, коли відповідач має на її території місце проживання. За позовами до юридичних осіб вони компетентні, коли на території цієї Сторони знаходиться орган управління, представництво або філіал юридичної особи. Суди Договірних Сторін розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін. При наявності такої угоди суд за місцем проживання відповідача припиняє провадження по справі за його заявою, якщо така заява зроблена до подання заперечень по суті позову. Виключна компетенція судів не може бути змінена угодою сторін.

31. Пунктом 1 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, зокрема якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

32. Статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначені випадки виключної підсудності справ з іноземним елементом судам України.

33. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

34. Предметом спору у розглядуваній справі є вимога ЗАТ «Термоліта» про відшкодування працівником шкоди завданої під час виконання трудових обов`язків.

35. Судами встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП перебував у трудових відносинах із ЗАТ «Термоліта» на підставі трудового договору

від 03 липня 2017 року.

36. ЗАТ «Термоліта» засноване і здійснює свою діяльність, як юридична особа, відповідно до законодавства Литовської Республіки.

37. Згідно з пунктом 7.10 трудового договору (в редакції від 14 вересня

2017 року) працівник бере на себе відповідальність відшкодувати збиток, принесений роботодавцю (у тому числі збитки третім особам і компенсації моральної шкоди), який виник унаслідок порушення підтверджених зобов`язань, встановлених у трудовому договорі, внутрішніх правових актах, інших правових актах, якщо застосовані імперативні законодавством норми не передбачають щось інше.

38. Всі суперечки, що виникають з приводу даного трудового договору, розглядаються в суді Литовської Республіки відповідно до права Литовської Республіки. До даного трудового договору і трудових відносин, що виникають з даного трудового договору, застосовні закони та інші нормативні акти Литовської Республіки (пункти 10.2, 10.3 трудового договору в редакції

від 14 вересня 2017 року).

39. Верховний Суд звертає увагу, що для визначення наявності компетенції національних (українських) судів щодо розгляду цієї справи важливими є дві обставини.

40. По-перше поведінка відповідача, який, будучи обізнаним про розгляд справи в українському суді, не заперечував проти юрисдикції цього суду.

41. По-друге дата відкриття провадження у справі Рівненським районним судом Рівненської області.

42. Перша обставина пов`язана зі статтею 21 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, за змістом якої за наявності письмової угоди сторін, щодо визначення компетентного суду, суд за місцем проживання відповідача припиняє провадження по справі за його заявою, якщо така заява зроблена до подання заперечень по суті позову.

43. Друга обставина пов`язана із датою набрання чинності для УкраїниКонвенцією про угоди про вибір суду.

44. Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, апеляційний суд не звернув увагу, що провадження у розглядуваній справі було відкрито ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15 лютого 2022 року, тобто до того, як Конвенція про угоди про вибір суду, набрала чинності для України.

45. Відповідач ОСОБА_1 , який є громадянином України та має зареєстроване місце проживання на території України, отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі та був обізнаний про суть спору переданого ЗАТ «Термоліта» на вирішення суду, що вбачається із його звернень, поданих до суду першої інстанції, однак заяв про закриття провадження у справі через відсутність в українського суду компетенції ОСОБА_1 до суду жодної з інстанцій не подавав.

46. Сукупність двох вищевказаних обставин свідчить про наявність в українських судів компетенції до вирішення розглядуваної справи по суті.

47. Апеляційний суд помилково послався на норму статті 41 Закону України «Про міжнародне приватне право», який був доповнений вказаними приписами на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції про угоди про вибір суду», що набрав чинності 15 жовтня 2022 року, тобто вже після відкриття провадження у цій справі Рівненським районним судом Рівненської області.

48. Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

49. За наведених обставин, з врахуванням приписів статті 21 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

50. Відповідно до частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

51. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

52. Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

53. Зважаючи на викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, постанова апеляційного суду скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

54. Оскільки справа направлена до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду передбачені частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України підстави для нового розподілу судових витрат касаційним судом відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства «Термоліта» задовольнити.

2. Постанову Рівненського апеляційного суду від 18 серпня 2023 року скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович