справа № 619/150/24
провадження № 2/619/361/24
РІШЕННЯ

іменем України

25 квітня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Попової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовною заявою Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації,-

в с т а н о в и в:

Дергачівська окружна прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просили припинити право власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 16.08.2016 відповідач, яка є громадянкою РФ придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0826, площею 0,5680 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 16.08.2016 на вказану земельну ділянку зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, індексний номер рішення 30967561 від 16.08.2016).

В свою чергу, окружною прокуратурою встановлено, що на момент набуття права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :00:002:0826, ОСОБА_1 була громадянкою РФ, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2023 № 358593657; Поземельною книгою на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0826 та відповіддю ГУ ДМС у Харківській області № 6301.6.1-22493/63.3-23 від 14.12.2023.

Разом з цим ст. 81 Земельного кодексу України встановлена виключна заборона, щодо набуття іноземцями або особами без громадянства права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. А ст. 145 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття такого права воно підлягає відчуженню протягом одного року з моменту набуття.

Враховуючи те, що отримана ОСОБА_1 у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:002:0826, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 66 331,20 гривень, нею добровільно не відчужено упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 16.08.2017), право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом її конфіскації за рішенням суду.

У зв`язку з чим, позивач просить припинити громадянці РФ ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0826, площею 0,5680 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.08.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, індексний номер рішення 30967561 від 16.08.2016, шляхом її конфіскації накористь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області та стягнути з відповідача на користь Харківської обласної прокуратури понесені судові витрати.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Представник Дергачівської окружної прокуратури Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі представника прокуратури, на задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягала та просила їх задовольнити.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області надав до суду клопотання, в якому просив провести судове засідання без участі представника ГУ Держгеокадастру у Харківській області, з урахуванням правової позиції у ураніше поданих поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем останнього відомого місця проживання, а також шляхом розміщення виклику до суду через оголошення на веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud2010, а також на офіційній сторінці суду веб-сайту Судова Влада України у розділі «Оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме» - https://court.gov.ua/unknown/sud2010. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою РФ, закордонний паспорт РФ: серія та номер НОМЕР_1 , виданий 13.08.2014 ФМС 61004 що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.12.2023 № 358593657; Поземельною книгою на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0826 та договором купівліі-продажу від 16.08.2016 (а.с. 18-33).

Крім того, громадянство російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується листом Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області №6301.6.1-22493/63.3-23 від 14.12.2023, в якому зазначено, що за обліками факт оформлення паспорта громадянина України на ім`я відповідача у справі не встановлений, а за обліками відділлу з питань постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС у Харківській області значиться громадянинка РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка документована посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_2 від 13.11.202, орган що видав 6301 (зв. бік. а.с. 38).

Згідно інформації наданої сектором реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.01.2024 №02-22/162, як органу місцевого самоврядування місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46).

16.08.2016 між ОСОБА_2 та громадянкою РФ ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок № 2384, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. та зареєстрований в реєстрі за №2384 (а.с. 19-20).

Відповідно до п. 1 вказаного договору, ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0826, площею 0,5680 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 16.08.2016 зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 220, індексний номер рішення 30967561 від 16.08.2016), що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №358593657 від 15.12.2023 (18).

Таким чином, громадянка РФ ОСОБА_1 16.08.2016 набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :00:002:0826, розташовану адресою: АДРЕСА_1 та протягом року не виконала покладені на неї у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Поземельною книгою.

В свою чергу, ст. 81 Земельного кодексу України встановлена виключна заборона, щодо набуття іноземцями або особами без громадянства права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. А ст. 145 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття такого права воно підлягає відчуженню протягом одного року з моменту набуття.

Враховуючи те, що отримана ОСОБА_1 у власність земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровими номером :00:002:0826, вартістю згідно довідки про оцінку вартості об`єкта нерухомості 66 331,20 грн., нею добровільно не відчужено упродовж встановленого законодавством України річного строку (кінцевий строк сплив 16.08.2017).

Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області листом від 11.12.2023 року зазначено, що заходи представницького характеру, спрямовані на захист порушених інтересів держави, з метою конфіскації земельних ділянок з кадастровим номером :00:002:0826 не вживались (а.с. 36).

У відповідь на вказаний лист Головне управління Держгеокадастру у Харківській області відповіддю від 11.12.2023 за №10-20-14-6712/0/19-23 повідомило, що не заперечує проти вжиття Дергачівською окружною прокуратурою заходів представницького характеру на захист інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області стосовно звернення до суду з позовною заявою про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0826, яка перебуває у приватній власності громадянки російської федерації, в порядку, передбаченому статтею 145 Земельного кодексу України (зв.бік а.с. 18-19).

Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, яке здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, самостійно не реалізувало процесуальне право на подання позову про конфіскацію земельної ділянки, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Положеннями статей 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами.

За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: 1) якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт.

Як зазначено у ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В силу ч. 1 ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог цього Кодексу (ч. 5 ст. 22 ЗК України).

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; прийняття спадщини.

Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

В силу ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Разом з тим, відповідно до п. в ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Частиною 1 ст. 148 ЗК України визначено, що земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

За приписами п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом.

Крім того, чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом.

В даному випадку наявна «справедлива рівновага» між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваної земельної ділянки, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу.

Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі № 513/444/15-ц від 23.01.2018.

Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Аналіз вищевказаних норм ЗК України дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом 1 року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» законодавець визначив, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно суспільний, публічний інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися значною свободою (полем) розсуду.

Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України) відповідно до вимог, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0826 ОСОБА_1 набула 16.08.2016 ma враховуючи положення ст. 145 Земельного кодексу України у строк до 16.08.2017 вона повинна була здійснити відчуження набутої нею земельної ділянки.

У свою чергу, ОСОБА_3 не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої нею земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, у зв`язку з чим така земельна ділянка з кадастровими номерами :00:002:0826 підлягає конфіскації за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Прокурором при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 2 684,00 гривень судового збору за подачу позову, що підтверджується платіжним дорученням, тому сума цих витрат підлягає стягненню з відповідачів на користь Харківської обласної прокуратури.

Керуючись ст.13 Конституції України, ст.ст. 1, 22, 81, 116, 125, 140, 143, 145 ЗК України, ст. 348 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263-265, 273, 280 ЦПКУкраїни, суд,-

в и р і ш и в:

Позов Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 , про припинення права власності на земельну ділянку, шляхом її конфіскації- задовольнити.

Припинити громадянці РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.08.2014 ФМС 61004, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :00:002:0826, площею 0,5680 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.08.2016 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 30967561 від 16.08.2016) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області ().

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 13.08.2014 ФМС 61004, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Харківської обласної прокуратури за наступними реквізитами: , банк отримувач: Державна казначейська служба України, м. Київ, код 820172, UБ0007171, код класифікації видатків бюджету 0901010, кошти витрачені за сплату судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Дергачівська окружна прокуратура Харківського району Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, буд. 63;

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, , юридична адреса: 61165, м. Харків, вул. Космічна, буд. 21, поверх 8-9.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 13.08.2014 ФМС 61004, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В. С. Овсянніков