н/п 2-н/490/2667/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. розглянувши матеріали заяви Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування,-

ВСТАНОВИЛА:

ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговуванняу розмірі 10 465,78 грн за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 5 ст. 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно витягів з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про реєстрацію осіб, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована лише боржник ОСОБА_1 , а боржник ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, у заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» надавало послуги з постачання теплової енергії, та додані до заяви про видачу судового наказу документи також відповідають цій адресі, тобто заявник обґрунтовує, що заборгованість виникла саме за цією адресою, проте як один із боржників зареєстрований зовсім за іншою.

Крім того, заявником не надано суду жодних документів, які б підтверджували, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , або ж, що він проживає за вказаною адресою та користується послугами, які надає заявник.

Таким чином, відповідно до наданих відомостей адреса зареєстрованого місця проживання одного із боржників не співпадає з адресою, за якою виникла заборгованість, яку стягувач просить стягнути з вказаного боржника.

Зазначене вище виключає можливість дійти безспірного висновку про обов`язок цих боржників сплачувати за послугу постачання теплової енергії за вказаною заявником адресою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно частин 1, 4 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Частинами 1, 2 ст. 544 ЦК України встановлено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Виходячи з аналізу наведених норм, враховуючи неподільність предмета зобов`язання при солідарному стягненні, право регресної вимоги у солідарних боржників, суддя вважає, що у випадку наявності підстав для відмови у видачі судового наказу відносно одного з солідарних боржників, відсутні підстави для видачі наказу відносно другого боржника, оскільки таким шляхом суд змінює порядок стягнення, визначений заявником при подачі заяви, що є недопустимим в наказному провадженні.

За такого, оскільки, один із боржниів за адресою зазначеною стягувачем у заяві про видачу судового наказу не зареєстрований, даних щодо оформлення за ним права власності на квартиру або його проживання за даною адресою суду не надано, тобто із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, суддя вважає за необхідне у видачі судового наказу відмовити.

За нормами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.163, 165,166 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Обласному комунальному підприємству «Миколаївоблтеплоенерго» у видачі судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та абонентське обслуговування.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду та з інших поважних причин.

Суддя Н.П. Черенкова