КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Мицик Ю.С.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 21 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 202941-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з умовами Договору позивач ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 45 000 грн 00 коп. Також, 27 лютого 2022 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 202941-КС-005, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «термін дії Договору: до 31 липня 2022 року». Також сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «строк кредиту» в новій редакції, а саме: «строк кредиту: 223 днів.». Позивач виконав умови Договору.

Разом з тим, відповідачка порушила умови вказаного Договору, в результаті чого виникла заборгованість в загальній сумі 96941,29 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 40 057,89 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 56 883,40 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» суму заборгованості у розмірі 96 941,29 грн. та судовий збір у розмірі 2147,20 грн.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення у справі.

Скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції вказані форс-мажорні обставини були відхилені, однак судом не була дана оцінка фінансового і сімейного становища ОСОБА_1 , наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а також дохід на трьох членів сім'ї, який нижче суми щомісячної оплати боргу.

Апелянт вважає, що що обставини, вказані в запереченнях відповідачкою при розгляді в першій інстанції, не були повністю розглянуті, необґрунтовано відхилені та спричинили порушення прав відповідачки на повний, законний та всебічний розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача у встановленому порядку до суду не надходив.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (у редакції на дату подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 96 941,29 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір був укладений та підписаний між сторонами в електронній формі, і такі дії сторін узгоджувалися з вимогами статей 6, 627 ЦК України, а також статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а про неможливість виконання зобов'язання за договором, внаслідок військової агресії та запровадженням воєнного стану в Україні відповідачка не надала доказів на підтвердження вказаних доводів.

Оскільки відповідачка не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, то з неї підлягає стягненню розмір отриманих кредитних коштів, а також передбачені договором відсотки.

Такі висновки суду є правильними, такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 21 грудня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №202941-КС-005 про надання кредиту.

Після чого, 21 грудня 2021 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 202941-КС-005 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою.

ТОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор НОМЕР_4, на номер телефону, який боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 21 грудня 2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 202941-КС-005 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 45 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів та Договором про надання кредиту, строком до 07 червня 2022 року.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86587778 процентів за кожен день користування кредитом.

Сторони в п. 3 договору кредиту погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення Позичальником платежів.

В подальшому, 27 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 202941-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «термін дії Договору: до 31 липня 2022 року». Також сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «строк кредиту» в новій редакції, а саме: «строк кредиту: 223 днів».

З відповіді АТ «Сенс Банк» встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ «Сенс Банк», на її ім`я відкрито карту № НОМЕР_1 та рахунок до картки № НОМЕР_2 (валюта Українська гривня). Відповідно до виписки по особовому рахунку від 21 грудня 2021 року ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало відповідачу грошові кошти в розмірі 45 000 грн 00 коп. Зарахування відбулось двома платежами у сумі 25 000 грн та 20 000 грн.

Відповідачка свої зобов`язання за договором № 202941-КС-005 від 21 грудня 2021 року про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором № 202941-КС-005 позичальника - ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 202941-КС-005 позичальника ОСОБА_1 , остання на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором на загальну суму 32 742 грн 90 коп.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

На підтвердження укладення договору № 202941-КС-005 від 21 грудня 2021 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 21 грудня 2021 року о 15:50:10 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_3 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Кредитний договір був підписаний відповідачкою 21 грудня 2021 року о 16:56:56 шляхом введення одноразового ідентифікатора НОМЕР_4 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com.

На підтвердження укладення Додаткової угоди № 1 до Договору № 202941-КС-005 від 27 лютого 2022 року позивачем надано послідовність укладення цієї угоди, з якої вбачається, що 27 лютого 2022 року о 15:14:45 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_3 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Додаткова угода № 1 була підписана відповідачем 27 лютого 2022 року о 15:35:50 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-5714 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com.

Тому встановлено, що між позивачем та відповідачкою укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідачка ознайомилась та погодилась з ними.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд першої інстанції також встановив, що 21 грудня 2021 року ТОВ «Бізнес позика» видало ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 у розмірі 20 000, 00 грн. та 25 000,00 грн.

Однак, станом на день подачі позову до суду відповідачкою борг за кредитним договором не повернуто.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором ТОВ «Бізнес позика» станом на 02 листопада 2023 року складає 96 941 грн 29 коп., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 40 057,89 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 56 883,40 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн.

Розрахунок загальної суми заборгованості відповідачки по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надала.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заборгованість підлягає стягненню з відповідачки та ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідачки про неможливість виконання зобов`язань за договором, внаслідок військової агресії та запровадженням воєнного стану в Україні, оскільки кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан як обставина непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у Постанові КГС ВС від 13.12.2023 № 922/193/23.

На підтвердження доводів того, що саме у зв`язку з збройною агресією іншої держави проти України та введенням в Україні воєнного стану ОСОБА_1 не може виконати свої зобов`язання перед позивачем, суду не надано, не було надано і до Київського апеляційного суду.

Апеляційний суд критично ставиться до доводів відповідачки щодо її скрутного фінансового та сімейного ставища, наявності на триманні двох малолітніх дітей та доходу на трьох членів сім'ї, який нижче суми щомісячної оплати боргу, оскільки зазначене вище не регулюється чинним законодавством України та не позбавляє відповідачку від зобов'язання щодо повернення боргу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницькогорайонного суду м. Києва від 10 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова