СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/1899/24
ун. № 759/995/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі судових засідань Шило М.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні питання про прийняття зустрічної позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 р. адвокат Кучерина Б.В., який здійснює представництво інтересів позивача, засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тригуб Є.О. 18.03.2019 р. за реєстровим №1691 у загальному розмірі 29637400,23 грн., яка складається з основного боргу у розмірі 3195000,00 грн., 3% річних за період з 19.09.2019 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 233191,23 грн., пені за період з 19.09.2019 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 26209209,00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2024 р. відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні представником відповідача заявлено клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви.

У підготовчому засіданні представник позивача заперечує проти прийняття зустрічної позовної заяви.

Вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали зустрічної позовної заяви, оцінивши наведені представником відповідача підстави для прийняття зустрічного позову, заслухавши думку учасників справи, суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 7 ст. 178 ЦПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2024 р. про відкриття провадження у справі про стягнення заборгованості за договором позики, відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження, якою роз`яснено право подання зустрічного позову у строк для подання відзиву представник відповідача отримав у підготовчому засіданні 19.03.2024 р., а з зустрічною позовною заявою звернувся до суду 16.04.2024, тобто після спливу 15-денного строку, а отже з порушенням строку для звернення із такою заявою, встановленого ч. 1 ст. 193 ЦПК України. Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не подано.

Окрім того, зі змісту зустрічної позовної заяви вбачається, що її вимогами є скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №66338418 від 08.02.2023 р. за ОСОБА_3 на нежитлове приміщення АДРЕСА_3 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа N 643/4648/18, провадження N 61-38536св18) висловив таку позицію, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Враховуючи, що вимоги зустрічного позову опосередковано стосуються нерухомого майна, відтак діють правила виключної підсудності.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно ч. 5 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За таких обставин в прийнятті зустрічної позовної заяви належить відмовити.

В свою чергу повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє позивача за зустрічним позовом подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст. 178, 188, 193, 194 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У прийнятті зустрічної позовної заяви у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.Ю. Єросова