Справа № 2-о/593/46/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бережанський районний суд Тернопільської області

"27" серпня 2024 р.

У складі головуючої судді: Німко Н.П.

при секретарі судового засідання Ольшанській Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани Тернопільської області справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Бережанської міської ради про належність правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Заявниця ОСОБА_1 , зазначивши заінтересованою особою Бережанську міську раду, звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: що реєстраційне посвідчення від 12 грудня 1994 року, видане Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на право власності на будинковолодіння у АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 фактично належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що згідно реєстраційного посвідчення від 12 грудня 1994 року, виданого Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації про зареєстроване право власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 . Звернувшись до державного реєстратора задля проведення державної реєстрації вказаного будинковолодіння, заявниця отримала відмову у вчиненні такої дії через розбіжність у написанні по батькові, де у реєстраційному посвідченні вказано « ОСОБА_3 », а згідно паспортних даних по батькові заявниці є « ОСОБА_4 ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявниці, тому що дозволить їй в належний спосіб посвідчити її право власності на нерухомість та в подальшому реалізувати право власності.

У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви.

Представник заявниці, адвокат Прийдун В.М. у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності та без участі заявниці; заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання представник заінтересованої особи Бережанської міської ради не з`явився, подав заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, не заперечив щодо задоволення заяви.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно рекомендацій, які містяться у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 333 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено таке.

Згідно реєстраційного посвідчення від 12 грудня 1994 року цілий житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 .

Згідно записів у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 16 вересня 1999 року Бережанським РВ УМВС України, ім`ям заявниці є ОСОБА_1 .

По батькові заявниці як « ОСОБА_4 » також зазначено у таких документах, як свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 29 вересня 1963 року, свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 26 жовтня 1985 року, довідці про присвоєння заявниці реєстраційного номера облікової картки платника податків № НОМЕР_4 від 15.08.2023 року.

Заявниця ОСОБА_1 10 червня 2024 звернулася до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав (набуття права власності) та отримала рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №73636401 від 13 червня 2024 року, у якому зазначено, що заява подана неналежною особою, що є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій.

Судом також встановлено, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу реєстраційного посвідчення про право власності на житловий будинок є необхідним для можливості заявниці реалізувати своє право власності (володіння, користування, розпорядження).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Встановлення даного факту, який ніким не оспорюється і не спростовується, має для заявниці юридичне значення, оскільки від встановлення факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових його прав, зокрема для реалізації майнових прав.

Отже, суд вважає доведеним той факт, що правовстановлюючий документ, а саме: реєстраційне посвідчення від 12 грудня 1994 року, видане Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації про зареєстроване право власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (запис в реєстровій книзі №2997) фактично належить ОСОБА_1 , як одній і тій самій особі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13, 76, ч.2, 3, 4 ст. 263, 264, 265 ч.3 ст.294, п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И Л А:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ,- реєстраційне посвідчення від 12 грудня 1994 року, видане Бережанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації про зареєстроване право власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (запис в реєстровій книзі №2997) фактично належить ОСОБА_1 , як одній і тій самій особі.

Відомості про учасників справи:

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Бережанська міська рада, вул.Банкова, 3, м.Бережани, Тернопільська область, .

У силу положень ч.6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення суду складено 02 вересня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Тернопільського апеляційного суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко