Справа № 449/406/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2024 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді - Гуняк О.Я.,

за участі секретаря судових засідань - Тивонюка С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра", третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра" про відшкодування шкоди. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра" на її користь 80 400 грн. - відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою та 29 890 грн. - відшкодування пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 29 890 грн.

В обґрунтування позову покликається на те, що 09 жовтня 2022року, близько 20 год. 20хв, неподалік будинку АДРЕСА_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Опеля Астра" під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Галицькій в . Перемишляни у напрямку до м. Львова, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Ушковичі Львівського району Львівської області, який від отриманих травм загинув на місці пригоди. Покликається на те, що по данному факту 10.10.2022року внесено відомості в ЄРДР за №0000 та розпочато досудове розслідування. Постановою від 20.10.2022року позивача залучено до участі у данному досудовому розлідуванні. Звертає увагу суду на те, що внаслідок загибелі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_3 завдано моральну та матеріальну шкоду. Дорожньо-транспортна пригода трапилася 09.10.2022року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент страновив 6700грн, тому загальний розмір відшкодування шкоди становить 80 400 грн (6 700*12). Оскільки, загиблий ОСОБА_3 одружений не був, дітей не мав, його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то ОСОБА_1 , як матері загиблого належть відшкодування шкоди.

Зазначає, що у зв"язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Опеля-Астра", д.н.з. НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра" , згідно полісу №206537849. Окрім цього, повідомляє, що ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ "СК Саламандра" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату відшкодування, такі отримані 09.11.2022року, однак досі не здійснено відшкодування.

В обгрунтування заяви покликається на вимоги ст.ст. 1187, 1166, 1167, 1187,1193,1195 ст.ст.6,22,23,27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

В судове засідання 30.04.2024 року представник позивача не з`явився. Однак, подав заяву, згідно якої просить розглядати дану цивільну справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра"- Терзі О.С. в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Однак, 23.05.2023року надіслав відзив. Просить залишити позов без задоволення. Вважає, що на підставі ст.ст. 2,6,36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у відповідача не виник обов`язок щодо прийняття рішення по страховій справі до дати набрання рішення суду у кримінальній справі закoнної сили. Покликається на те, що 09.10.2022року мала місце дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої завдано шкоди здоров`ю ОСОБА_3 . Обставини ДТП розглядаються та встановлюються в рамках кримінального провадження №0000501 від 10.10.2022року. Звертає увагу суду на те, що страховик дотримується правової позиції, що строк на прийняття страховиком рішення по страховій справі прямо залежить від дати, коли вирок у кримінальній справі набере законної сили. Вважає, що обов`язок відшкодування завданої шкоди виникає лише за умови: дії останнього були неправомірні; між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок; є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно правова відповідальність не настає.

Крім цього зазначає, що позивачем належним чином не доведено розміру понесених витрат на поховання, наданий Товарний чек №1 від 09.10.20222року на суму 29 890 грн., який за своїм змістом є сумнівним та суперечливим. Покликається на те, що до позову не додано: договору - замовлення на надання ритуальних послуг та/або організацію та проведення поховання; відомості про тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності; документів, що підтверджують право зазначеної в товарному чеку особи на надання ритуальних послуг та її статус як суб`єкта господарювання. Зазначив, що в якості обґрунтування витрат на поховання надано Товарний чек №1 від 09.10.2022року на суму 29 890 грн., тобто в день дорожньо-транспортної пригоди, при цьому свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 видано лише 12.12.2022року.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що вказані особи були належним чином повідомленими про час та місце розгляд, суд вважав за можливе, відповідно до ст. 223 ЦПК України проводити розгляд справи у відсутності вказаних осіб на підставі наявних доказів.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішую спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

09 жовтня 2022року, близько 20 год. 20хв у м. Перемишляни Львівського району Львівської області, неподалік будинку №102 по вулиці Галицькій, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля "Опеля Астра", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Ременів Львівського району Львівської області, який рухався по вул. Галицькій в м. Перемишляни у напрямку до м. Львова, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Ушковичі Львівського району Львівської області, який від отриманих травм загинув на місці пригоди. Водій ОСОБА_2 згідно перевірки на апараті "Драгер" тверезий, згідно з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 0000501 від 10.10.2022року.

Постановою слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 залучено, як потерпілу до участі у досудовому розслідуванні за 0000501 від 10.10.2022року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 , виданого 12.10.2022року Перемишлянським відділом реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області.

Відповідно до інформації Залізничного відділу ДРАЦС у м. Львові №785/22.30-26 від 04.11.2022року, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не виявлено актових записі про шлюб ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та про народження дітей у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з повідомлення слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області наданого від 05.10.2023 року, на даний час у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501 від 10.10.2022року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України триває досудове розслідування. 21.08.2023 року по матеріалах кримінального провадження призначено комплексну комісійну транспортну - трасологічну судово-медичну експертизи, виконання якої покладено на експертів Львівського НДІСЕ та Львівський ЛОБСМЕ.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки(пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 242/1930/21 (провадження № 61-17923св21), на яку, зокрема посилається заявник у касаційній скарзі, та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20(провадження № 61-19906св21).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206537849, який був чинний на момент ДТП - 09.10.2022року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПР АТ "СК "Саламандра".

Згідно товарного чеку №1 від 09.10.2022 року ОСОБА_1 понесено витрати на поховання в розмірі 29890 гривень.

21.10.2022 року позивача ОСОБА_1 звернулася до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.

Твердження відповідача, що позивачем не підтверджено документально витрати на поховання не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 15ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимогЗакону України "Про захист прав споживачів".

Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбаченихЗаконом про РРО, є правомірним. Водночас якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, визначено Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Таким чином, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено понесені нею витрати на поховання сина у розмірі 29 890 гривень та моральна шкода в розмірі 80400 гривень (6700*12), а тому вказані витрати підлягають стягненню, відповідно до ст. ст 23,27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Саламандра"

на користь ОСОБА_1 відшкодування пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 29 890 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) гривень 00 копійок та 80400 (вісімдесят тисяч чотириста) гривень 00 копійок моральної шкоди

Стягнути з Страхова компанія "Саламандра" на користь держави судовий збір в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Саламандра", м. Полтава, вул. Колективна,буд.10, .

Третя особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Суддя О. Я. Гуняк