справа № 521/5988/24
провадження № 2/521/3838/24
06 вересня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді Михайлюка O.A.,
при секретарі Родіоновій Т.А.,
розглянувши цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-
Позивач вказує, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з КП «ОМЕТ» та у зв`язку з проведеними 27 березня 2024 року КП «ОМЕТ» грошовими виплатами на користь ОСОБА_2 , викликаними наслідками винних дій працівника ОСОБА_1 під час виконання ним своїх трудових обов`язків, підприємство отримало право регресної вимоги до свого колишнього працівника.
Представник позивача, відповідно до позовної заяви, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути в спрощеному провадженні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року по справі № 522/8214/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» та ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволені частково. З Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» стягнуто на користь ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 70796 (сімдесят тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень 10 (десять) копійок на відшкодування вартості відновлювального ремонту та грошову суму у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди, а також сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та 2897 (дві тисячі вісімсот дев`яносто сім) гривень 29 (двадцять дев`ять) копійок вартості послуг оцінювача майнової шкоди.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року по справі № 522/8214/21 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення суду КП «Одесміськелектротранс» на підставі заяви представника ОСОБА_2 адвоката Сафронюка Павла Віталійовича від 21 березня 2024 року вхідний № 429 сплачено 27 березня 2024 року 72796 (сімдесят дві тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 10 (десять) копійок, що підтверджується копією платіжного доручення №8915.

Судом також встановлено, що згідно з наказом №3195 від 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 був прийнятий до КП «ОМЕТ» з 15 листопада 2019 року до експлуатаційного трамвайного депо №1 на посаду водія трамваю 3 класу та згідно з наказом №2601 від 03 серпня 2020 року був звільнений із займаної посади.

Отже, на момент скоєння адміністративного правопорушення відповідач ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з позивачем.

За змістом ч. 1 ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Як роз`яснено в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», за правилами ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі статтею 130 КЗпП України не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348), а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації).

Судом встановлено, що середній заробіток відповідача за червень - липень 2020 року складає 15331 (п`ятнадцять тисяч триста тридцять одна) гривня 43 (сорок три) копійки, що підтверджується довідкою про середній заробіток, виданою бухгалтерією підприємства.

На час вирішення спору судом майнова шкода відповідачем в досудовому порядку не відшкодована.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищенаведеного, встановивши, що позивач здійснив відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача під час виконання ним трудових обов`язків, суд дійшов висновку про те, що КМ «Одесміськелектротранс» має право вимоги до відповідача, а позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст.3, 130, 132 КЗпП України, ст. ст. 10, 12, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (, адреса: м. Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1) 15331 (п`ятнадцять тисяч триста тридцять одну) гривню 43 (сорок три) копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Михайлюк

06.09.24