Провадження № 22-ц/801/991/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 рокуСправа № 127/33897/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

Рішення ухвалив суддя Антонюк В. В.

Рішення ухвалено об 11:53 год у м. Вінниця

Повний текст рішення складено 06 березня 2024 року

В с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 07 січня 2023 року близько 15 год 00 хв в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 в нецензурній формі ображав ОСОБА_1 , та в подальшому в торговій залі АЗС «SHELL» образливо чіплявся до нього, шарпав за одяг та вчинив бійку, чим порушив громадський порядок і спокій громадян.

Згідно висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №19 від 12 січня 2023 року у ОСОБА_1 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на волосистій частині голови, в лобно-тім`яній ділянці зліва, тощо. Вказані тілесні ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень.

Неправомірними діями відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що на даний час, внаслідок втрати жувальної функції він не може нормально жувати їжу, під час жування відчуває постійний біль у пошкодженій щелепі. Крім того, відновились болі у животі, внаслідок чого він був вимушений проходити відповідні обстеження та діагностування, які на даний час ще тривають. У виличній частині обличчя з лівої сторони, до цього часу помітні сліди від отриманої травми у вигляді набагато більшої, ніж з правої сторони зморшкуватості шкіри, деформованою залишилась ліва частина верхньої щелепи, фізичний біль, косметичні проблеми із зовнішністю викликали моральні страждання та дискомфорт.

Також, внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого проти нього, моральних страждань зазнала і його сім`я. Онук грає у волейбольній команді університету. 14 січня 2023 року в нього була призначена важлива гра, на якій він обіцяв бути, щоб підтримати онука, але в зв`язку із пошкодженням обличчя не зміг приїхати на гру у м. Київ, як збирався попередньо. Всі ці обставини також завдали позивачу додаткових моральних страждань. Крім того, він є солістом хору. Внаслідок травм та неможливості відвідання занять і виступів хору було порушено програму виступів, хор не мав можливості проводити благодійні концерти перед жителями та гостями м. Вінниці для збору благодійних коштів для допомоги ЗСУ. Після травми щелепи потерпілому стало важко співати, також внаслідок цього змінився голос. Порушення соціальних робочих зав`язків, втрата улюбленого заняття протягом лікування після травми та проблеми із співом та голосом, що існують і на даний час, порушення внаслідок злочину роботи поважного колективу, неможливість таким чином допомагати ЗСУ у тяжкий воєнний час. Душевні страждання та особистий дискомфорт, що пов`язані з необхідністю захисту своїх порушених прав - небажане спілкування з представниками державної системи відновлення порушеного права, різноманітними юристами, необхідність розкриття при цьому інформації про стан здоров`я, внутрішній світ, витрачання часу свого життя на проведення зазначених дій, також спричинили додаткові моральні страждання.

Також, моральна шкода полягає в порушенні нормального способу його життя, оскільки він змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування, а також для відновлення стану здоров`я по теперішній час. З моменту вищевказаних подій, його супроводжують постійні мігрені, нервові зриви на даному ґрунті.

Зокрема, він був змушений звертатись до лікарів з метою отримання направлення на лікування та відновлення стану здоров`я, яке в нього в останній час дуже погіршилось. Лікарями було направлено позивача для відновлення стану здоров`я. Крім того, у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_2 , позивач постійно був змушений звертатись до правоохоронних органів з метою усунення перешкод у користуванні власною земельною ділянкою, що в свою чергу спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово ставитись, погіршився сон, а також стосунки з рідними та близькими.

У зв`язку із викладеним, він просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінив у 70 000,00 грн.

Заочним рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.

В частині інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 306,00 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Зазначив, що рішення суду є недостатньо обгрунтованим, тому його слід скасувати на підставі неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними обґрунтуванню позову, та повністю викладені вище у зв`язку з чим не дублюються.

Фактично позивач вважає, що у зв`язку з понесеними стражданнями підлягає стягненню моральна шкода саме у розмірі 70 000,00 грн., яка є обґрунтованою та співмірною нанесеній моральній шкоді.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виписки із акту огляду МСЕК за № 669931 від 21 вересня 2011 року, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, безстроково (а. с. 7).

Як вбачається із протоколу про прийняття заяви про вчинення правопорушення, 07 січня 2023 року позивач звернувся до ГУНП у Вінницькій області із заявою про прийняття мір щодо невідомої особи, яка нанесла йому тілесні ушкодження (а. с. 8).

Відповідно до ст. 214 КПК України, відомості по даному факту були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (а. с. 9-10).

08 січня 2023 року ОСОБА_1 допитаний потерпілим, що підтверджується протоколом допиту потерпілого (а. с. 12-13).

10 січня 2023 року капітаном поліції ОСОБА_3 оглянуто оптичний носій, на якому збережено відеозаписи від 07 січня 2023 року з камер спостереження автозаправної станції «SHELL», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого винесено протокол огляду документа (а. с. 14).

Відповідно до довідки за № 136 від 09 березня 2023 року та нарядів № 1860 від 17 жовтня 2023 року, № 1289 від 19 серпня 2023 року, № 1290 від 19 липня 2023 року ОСОБА_1 оглянуто лікарем стоматологом-ортопедом та поставлено діагноз: вторинна повна адентія, ІІ клас за Кеннеді на верхній щелепі. Втрата жувальної ефективності 100% по Агапову (а. с. 15-20).

Постановою від 27 січня 2023 року виділено матеріали кримінального провадження № 0000009 щодо протиправних дій з боку ОСОБА_2 та направлено до Вінницького районного управління поліції для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності (а. с. 9-10, 26-27).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн. (а. с. 24-25)

З наявних в матеріалах справи копій фотознімків з камер відеонагляду автозаправної станції «SHELL», вбачаються ознаки вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 (а. с. 28-31)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено факт спричинення йому моральної шкоди з вини відповідача, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав у зв`язку з протиправними насильницькими діями останнього відносно нього. При цьому визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховав глибину душевних страждань потерпілого та той факт, що не всі заявлені у позовній заяві протиправні дії відповідача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, яку слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Із таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною першою статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зроблено висновок про те, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі № 821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Отже, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода не може бути виміряна квитанціями чи матеріальними витратами на її послаблення.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги повністю ідентичні доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав повну та всебічну оцінку, що відображено в описовій та мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Позивач ОСОБА_1 лише формально посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, проте обґрунтування такої позиції апеляційна скарга не містить.

Фактично позивач не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн. та наполягає на тому, що саме зазначений ним у позові розмір у 70 000,00 грн. є співмірним його моральним стражданням, яких він зазнав.

З таким твердженням позивача неможливо погодитись.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджує дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого, це можуть бути висновок спеціаліста психолога або висновок судового експерта психолога, показання свідків (свідчення друзів, колег), характеристика з місця роботи, виписки з лікарні, якщо потерпілий звертався по допомогу до лікаря невролога чи психіатра, рахунки від приватних психологів чи проходження спеціальних курсів реабілітації. Однак, саме за підсумками психологічного дослідження можна точно встановити, які саме моральні страждання були заподіяні особі даними правопорушенням, наскільки ці моральні страждання (моральна шкода) є важкими, які можливі суми компенсації моральної шкоди будуть адекватні встановленого рівня моральних страждань.

Проте, в обґрунтування позовної заяви позивачем не надано суду належних доказів (документів, матеріалів, свідчень) факту страждань та зміни звичного способу життя, які спричинені йому внаслідок діянь відповідача по справі ОСОБА_2 , і які підтверджують такий зазначений розмір моральної шкоди, а тому суд першої інстанції, враховуючи вимоги розумності, добросовісності, виваженості, враховуючи обставини справи, правомірно вважав справедливим у даній ситуації визначити розмір моральної шкоди в 20 000,00 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, спричиненою позивачу, вважає його належним чином обґрунтованим, таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не впливають на суть ухваленого рішення та не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.

Доводи апеляційної скарги зводяться не до аналізу рішення суду на предмет його незаконності та необґрунтованості (п. 5 ч. 2 ст. 356 ЦПК України), а до суб`єктивної критики цього рішення без зазначення в апеляційній скарзі обставин, що підлягають встановленню.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
І. М. Стадник