КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №760/4638/23 Головуючий у 1 інстанції: Українець В.В.

Провадження №22-ц/824/7422/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

23 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарях Василенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, третя особа: Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматський Олександр Олександрович про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до Пенсійного фонду України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Просила суд визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення ОСОБА_1 від 25 січня 2023 року №24-к та наказ «По скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16 січня 2023 року; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України; стягнути з Фонду соціального страхування України на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31 січня 2023 року по дату винесення рішення із розрахунку середньоденної заробітної плати, яка становить 3 008,27 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що наказом № 27-к від 09 липня 2013 року вона була призначена на посаду заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу управління правового забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом № 23-к від 07 липня 2017 року вона була переведена на посаду начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом № 139-к від 31 липня 2017 року вона була звільнена з посади начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у зв`язку з переведенням за її згодою до Фонду соціального страхування України.

З 01 серпня 2017 року вона на підставі наказу № 95-к від 01 серпня 2017 року призначена на посаду заступника директора департаменту - начальника нормативно-правового відділу департаменту юридичної роботи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

З 02 січня 2017 року на підставі наказу № 968 від 21 грудня 2017 року її переведено на посаду заступника директора департаменту - начальника відділу правового забезпечення нормотворчої діяльності Фонду юридичного департаменту виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

З 01 листопада 2018 року на підставі наказу № 108-к від 28 вересня 2018 року її переведено на посаду заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Наказом від 25 січня 2023 року № 24-к позивача було звільнено з посади заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначила, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено про припинення Фонду соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Вважає, що наявність правонаступника означає реорганізацію, а не ліквідацію.

Згідно повідомлення від 20 січня 2023 року, яке вручено їй під підпис 23 січня 2023 року, зазначено, що скорочується весь штат та вся численність працівників, визначених штатним розписом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 18 квітня 2023 року.

Зазначено, що з наказом «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16 січня 2023 року № 9-ОД вона не ознайомлена.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» лише правління Фондів уповноважені видавати будь-які накази щодо скорочення чисельності та штату працівників.

Таким чином, голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України без належних повноважень видав незаконний наказ від 16 січня 2023 року № 9-ОД.

Вважає, що Фонд соціального страхування України повинен був звільнити її у зв`язку із переведенням до Пенсійного фонду України, а не у зв`язку із скороченням на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, ні Фонд соціального страхування України, ні Пенсійний фонд України не запропонували їй жодної вакантної посади.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що неправомірність звільнення позивача не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, підстави для поновлення на роботі відсутні.

При звільненні з апелянтом було проведено повний розрахунок, доказів затримки розрахунку позивачем не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 22 січня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Вважає рішення суду першої інстанції прийнято із значними порушеннями матеріального та процесуального законодавства.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що Пенсійний Фонд України є правонаступником Фонду соціального страхування України та його робочих органів, а наявність правонаступника означає реорганізацію, а не ліквідацію.

Вказала, що в матеріалах справи відсутні докази того, що з моменту вручення 23 січня 2023 року повідомлення про звільнення та до моменту звільнення, позивачу було запропоновано наявні вакансії.

Вважає, що реорганізація виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України відбулася шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, до якого перейшли всі права й обов`язки припиненої установи, голова комісії з реорганізації виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України мав запропонувати позивачу рівнозначну посаду або іншу роботу в установі правонаступника.

Зазначає, якщо Законом України «Про державну службу» не врегульовано питання про пропонування роботи в ПФУ під час реорганізації Фонду шляхом приєднання до ПФУ і скорочення всіх посад, в тому числі і позивача у Фонді, то безумовним обов`язком ПФУ було виконання приписів статей 40, КЗпП України.

Вказує, що у жодному законодавчому акті відсутня заборона переведення працівника, який знаходиться в трудових відносинах з юридичною особою некомерційною самоврядною організацією (Фонд соціального страхування України) до юридичної особи державної служби (Пенсійний Фонд України) при приєднанні, яке здійснюється в порядку реорганізації на підставі закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

15 березня 2024 року представником Пенсійного Фонду України - Петрученко І.В. подано відзив на апеляційну скаргу. Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник апелянта адвокат Левшунов Д.С., в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник відповідача Костюченко Ю.М. , в судовому засіданні заперечував про апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 27-к від 09 липня 2013 року ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу управління правового забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом № 23-к від 07 липня 2017 року ОСОБА_1 була переведена на посаду начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом № 139-к від 31 липня 2017 року ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у зв`язку з переведенням за її згодою до Фонду соціального страхування України.

З 01 серпня 2017 року ОСОБА_1 на підставі наказу № 95-к від 01 серпня 2017 року призначена на посаду заступника директора департаменту - начальника нормативно-правового відділу департаменту юридичної роботи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

З 02 січня 2017 року на підставі наказу № 968 від 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 ,ekj переведено на посаду заступника директора департаменту - начальника відділу правового забезпечення нормотворчої діяльності Фонду юридичного департаменту виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

З 01 листопада 2018 року на підставі наказу № 108-к від 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Наказом голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматського О.О. № 9-ОД від 16 січня 2023 року «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» на виконання п. 2 розділу VІІ Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та постанови Кабінету міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», керуючись ч. 4 ст. 105 ЦК України, статтями 49-2, 49-4 КЗпП України та ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вирішено скоротити увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві, з 18 квітня 2023 року.

Як було зазначено позивачем 23 січня 2023 року ОСОБА_1 було повідомлено про наступне звільнення 18 квітня 2023 року на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом від 25 січня 2023 року № 24-к позивача було звільнено з посади заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції встановив законність дій щодо звільнення ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Висновки суду апеляційної інстанції

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає вимогам зазначеної процесуальної норми.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" викладено в новій редакції. Цей Закон набрав чинності з 01 січня 2023 року.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного закону, визначено, що Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду припиняються, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України (п. 3 Прикінцевих та перехідних положень закону).

Постановою Кабінету міністрів України № 1442 від 27 грудня 2022 року «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» припинено з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, зокрема, Фонд соціального страхування України. Утворено комісію з реорганізації Фонду соціального страхування України (далі - комісія з реорганізації Фонду) та призначено голову комісії з реорганізації Фонду - Бахматського О.О .

До голови комісії з реорганізації Фонду та голів комісій з реорганізації управлінь виконавчої дирекції Фонду переходять повноваження щодо управління справами Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду на період до завершення їх реорганізації (п. 6 Постанови).

Згідно з п. 7 Постанови голові комісії з реорганізації Фонду необхідно забезпечити, зокрема, дотримання трудового законодавства щодо гарантій прав працівників Фонду та управлінь виконавчої дирекції Фонду.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч. 6 ст. 36 КЗпП України у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Судом першої інстанції встановлено, що Верховною Радою України з 01 січня 2023 року припинено Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України. При цьому відбулось скорочення усього штату та усієї чисельності працівників, визначених штатними розписами Фонду соціального страхування з 18 квітня 2023 року, у тому числі й посади, яку обіймала ОСОБА_1 .

На момент розгляду справи судом першої інстанції Фонд соціального страхування України припинено, про що внесено відомості до Єдиного реєстру підприємств та організацій.

Про наступне вивільнення позивача попереджено у встановлений законом строк.

Порушень опущених при звільненні ОСОБА_1 судом першої інстанції не встановлено.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що їй мали бути запропоновані посади в Пенсійному фонді України.

Усі посади в Пенсійному Фонді України є посадами державної служби і прийняття на роботу здійснюється шляхом подання відповідної заяви і при необхідності проходження конкурсу.

Всі посади Фонду соціального страхування України підлягали скороченню.

Переведення у даному випадку не здійснюється.

Крім того, колегія суддів відхиляє посилання позивача на положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу» державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених ч. 1 ст. 1 цього закону (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу»).

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про державну службу» вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу. Прийняття громадян України на посади державної служби без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Прийнявши рішення про припинення Фонду соціального страхування України, законодавець не передбачив спеціального механізму переведення працівників Фонду соціального страхування України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби в Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування.

Таким чином, законодавством не передбачено переведення працівника, посада якого скорочується та на якого поширюється дія законодавства про працю, на посаду державної служби в державному органі.

Встановлено, що ОСОБА_1 не подавала до Пенсійного Фонду України заяви та необхідних документів для вирішення питання про призначення її на вакантні посади, а переведення її як працівника Фонду соціального страхування України, на якого поширюється законодавство про працю, на посаду державної служби, суперечить вищезазначеним вимогам діючого законодавства.

Таким чином, позовні вимоги про поновлення на роботі на посаді заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України задоволенню також не підлягають.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача на ст. 36 КЗпП України, згідно з якою у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується, є помилковим, оскільки у даному випадку дія трудового договору працівника не продовжується, а у роботодавця виникає обов`язок щодо працевлаштування працівника.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що в ході розгляду справи неправомірність звільнення позивача не знайшла свого підтвердження, не встановлено підстав для її поновлення на роботі, а розрахунок з позивачем роботодавцем було проведено, та доказів її затримки позивачем надано не було, суд вважає, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є також безпідставними та не підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з Фонду соціального страхування України на її користь моральну шкоду у розмірі 100000 гривень.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Разом з тим, позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправність дій відповідача при звільненні позивача, останнім, не доведено наявність моральних страждань, які були б спричинені її звільненням та жодних доказів наявності моральної шкоди, матеріали справи не містять, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16 січня 2023 року № 9-ОД.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Відповідно до статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною 2 ст. 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 201/6689/19.

З огляду на наведене, вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» від 16 січня 2023 року № 9-ОД задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом № 27-к від 09 липня 2013 року позивач була призначена на посаду заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу управління правового забезпечення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом № 23-к від 07 липня 2017 року позивач була переведена на посаду начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Наказом № 139-к від 31 липня 2017 року ОСОБА_1 була звільнена з посади начальника юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у зв`язку з переведенням за її згодою до Фонду соціального страхування України.

З 01 серпня 2017 року позивач на підставі наказу № 95-к від 01 серпня 2017 року призначена на посаду заступника директора департаменту - начальника нормативно-правового відділу департаменту юридичної роботи виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

З 02 січня 2017 року на підставі наказу № 968 від 21 грудня 2017 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника директора департаменту - начальника відділу правового забезпечення нормотворчої діяльності Фонду юридичного департаменту виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

З 01 листопада 2018 року на підставі наказу № 108-к від 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Наказом від 25 січня 2023 року № 24-к позивача було звільнено з посади заступника начальника управління - начальника нормативно-правового відділу юридичного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначене підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 45-65).

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено «29» квітня 2024 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко