Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1682/23

Провадження № 2/943/218/2024

15 квітня 2024 року м.Буськ, Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Ладиги С.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гуртова Тетяна Іванівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням, мотивуючи тим, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.04.2023 ОСОБА_1 придбав у ПАТ КБ «Приватбанк» нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 . У свою чергу ПАТ КБ «Приватбанк» набув це майно у власність 03.08.2016 року в рахунок погашення боргу за кредитним договором боржником по якому був ОСОБА_2 . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року по справі 440/1971/14-ц повністю задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Е/V2547 віл 03.03.2007 у розмірі 61188,79 доларів США, що за курсом НБУ становить: 952709,46 грн., звернуто стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 385,52 кв. м., які розташовані на першому поверсі; №№ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; частина приміщення № НОМЕР_2 та приміщення на другому поверсі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код за ), з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь- яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номера земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно- правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. ОСОБА_2 брав участь у справі та частково визнавав позовні вимоги. А тому, йому було достеменно відомо, що за рішенням суду на належне йому нежитлове приміщення звернуто стягнення. Відповідачі не допускають позивача до його приміщення та продовжують самовільно використовувати його у власних цілях: здають іншим особам в оренду, а ОСОБА_3 на першому поверсі займається підприємницькою діяльністю тримає перукарню. З цього приводу позивач 09.05.2023 та 08.08.2023 викликав поліцію та писав заяву про вжиття відповідних заходів. Відомості по заяві внесені в ЄРДР за ухвалою суду. У своїх поясненнях від 23.05.2023 ОСОБА_2 визнає, що на сьогоднішній день користується цим нежитловим приміщенням. Інших осіб поліція не опитала. Жодних слідчих дій по кримінальному провадженню не вчинено. 24.07.2023 позивач направив відповідачу ОСОБА_2 дві досудові вимоги (за адресою проживання та місцезнаходженням приміщення) про звільнення приміщення, які залишись проігнорованими. ОСОБА_3 при особистому спілкуванні також проігнорувала вимоги позивача звільнити належне йому приміщення. Відповідач та його дружина чинять перешкоди у користуванні приміщенням, чим порушують права позивача як власника, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. З моменту придбання приміщення позивач взагалі не був допущений відповідачами до приміщення. Позивачем зазначається, у зв`язку з тим, що йому чиняться перешкоди у користуванні належним приміщенням він змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав з позовом про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та звільнення його.

Ухвалою судді від 19.09.2023 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

09.11.2023 року представником позивача адвокатом Гуртовою Т.І. подано клопотання про уточнення позовних вимог та про встановлення додаткового строку для подання доказів. Просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 , перешкоди в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням, яке складається з: нежитлових приміщень на 1-му поверсі: 10, 11, 12, 13, 14, 15; частини приміщень 16 та приміщення II поверху, що за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши вказане приміщення та зобов`язати ОСОБА_3 , усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням, яке складається з: нежитлових приміщень на 1-му поверсі: 10, 11, 12, 13, 14, 15; частини приміщень 16 та приміщення II поверху, що за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши вказане приміщення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гуртова Т.І. в судове засідання не з`явилися, про день та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Позивач подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, не скористалися своїм процесуальним правом подання відзиву на позов. Напередодні судового засідання відповідач ОСОБА_2 вчергове подав клопотання про відкладення судовий розгляд на іншу дату.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

27.04.2023 року згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 придбав у ПАТ КБ «Приватбанк» нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 .

У свою чергу ПАТ КБ «Приватбанк» набув це майно у власність 03.08.2016 року в рахунок погашення боргу за кредитним договором боржником по якому був ОСОБА_2 .

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року по справі 440/1971/14-ц повністю задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Е/V2547 від 03.03.2007 у розмірі 61188,79 доларів США, що за курсом НБУ становить: 952709,46 грн., звернуто стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 385,52 кв. м., які розташовані на першому поверсі; №№ НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; частина приміщення № НОМЕР_2 та приміщення на другому поверсі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код за ), з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь- яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номера земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно- правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. https://reyestr.court.gov.ua/Review/42679670. ОСОБА_2 брав участь у справі та частково визнавав позовні вимоги.

Право власності позивача ОСОБА_1 на приміщення зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю.

Для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав - позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

24.07.2023 року ОСОБА_4 звертався до відповідачів із досудовими вимогами звільнити належне йому на праві власності приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 .

09.05.2023 року та 08.08.2023 року позивач ОСОБА_1 звертався до ВП № 2 (м. Буськ) Золочівського РВП ГУНП у Львівській області із заявами про вчинення правопорушення, а саме не допущення його до купленого ним заставного приміщення.

Ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 23.06.2023 року зобов`язано дізнавача ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внести в порядку вимог статті 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року.

Як вбачається із витягу з ЄРДР з кримінального провадження: 0000046 дізнавача ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 05.07.2023 року дізнавачем проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373//16-ц (пункт 67) звернула увагу на те, що володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні.

В свою чергу, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц зроблено правовий висновок про те, що зайняття нежитлового приміщення фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не позбавляє власника його права володіння на майно, не створює перешкоди у розпорядженні цим майном, а створює лише перешкоди в користуванні володільцем своїм майном. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник нежитлового приміщення вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, тобто негаторний позов (такі висновки наявні й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, за змістом пункту 49 якої з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування службовим житлом, особа, якій воно було надане, володіє ним незаконно, і власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом виселення, а позов про виселення є негаторним).

Більше того, за наявного підходу до фізичного зайняття майна як до триваючого порушення, на вимоги про припинення якого не поширюється позовна давність, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця (див. у подібних правовідносинах також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що відповідачі відмовилися звільняти належне йому приміщення та систематично створюють йому перешкоди в фізичному доступі до нього, продовжили використовувати його на власний розсуд та для здійснення ними підприємницької діяльності.

Нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 не було передано позивачу відповідачами, як зберігачем даного майна, та знаходиться у фактичному користуванні відповідачів без встановлених законом підстав. Останні перешкоджають позивачу у вільному користуванні своєю власністю через відсутність фізичного доступу до нього та використовують його для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином, оскільки відповідачі протягом тривалого часу чинять перешкоди у праві власності на вказані нежитлові приміщення, суд вважає, що позовні вимоги є підставним, жодним чином відповідачем не спростовані, а тому, з метою захисту порушеного права позивача слід позов задоволити та зобов`язати відповідачів усунути перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення із займаних нежитлових приміщень. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати з відповідачів на користь позивача у розмірі 2 147,20 грн по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гуртова Тетяна Іванівна до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 перешкоди в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням, яке складається з: нежитлових приміщень на 1-му поверсі: 10, 11, 12, 13, 14, 15; частини приміщень 16 та приміщення II поверху, що за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши вказане приміщення.

Зобов`язати ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_8 перешкоди в користуванні нерухомим майном - нежитловим приміщенням, яке складається з: нежитлових приміщень на 1-му поверсі: 10, 11, 12, 13, 14, 15; частини приміщень 16 та приміщення II поверху, що за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши вказане приміщення.

Стягнути з відповідачівОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 та ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_7 на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_9 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено: 26.04.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_10 .

Представник позивача: адвокат Гуртова Тетяна іванівна.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_11 .

Суддя: Г. О. Шендрікова