Рішення

Іменем України

10 вересня 2024 року місто Чернігів

Справа №751/7020/24

Провадження №2/751/1653/24

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Діденко А. О.

секретаря судового засідання Бобровник Н. В.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач Новозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинська Тетяна Віталіївна

представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинська Тетяна Віталіївна, про скасування арешту, накладеного на нерухоме майно,

Встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції №111/23 від 07.04.2008 року, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 8184151, дата реєстрації 13.11.2008, 10:34:09, реєстратором: Чернігівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с.1-4).

Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 19 травня 2006 року ними отримано свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_2 . У квітні 2023 року помер один із співвласників квартири ОСОБА_6 , після чого позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про вступ у спадщину. Проте дізналась, що 07.04.2008 державним виконавцем накладено арешт на вказану квартиру. Після цього вона зверталась до відділу ДВС із заявою про зняття арешту з квартири, але арешт знято не було. Позивачі зазначають, що відносно них відсутні відкриті виконавчі провадження, тоді як арешт майна залишається накладеним. Вказане порушує їх право власності, внаслідок чого вони позбавлені можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 06 серпня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. У матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляд справи повідомлений у встановленому порядку.

Третя особа в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляд справи повідомлена в установленому порядку, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2006, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради, та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.10.2006, ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , у рівних частинах по 1/4 (а.с.22-23, 24).

Про реєстрацію права власності внесені відомості в Реєстр прав власності на нерухоме майно (а.с.25-26).

З єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , накладено арешт згідно з постановою Новозаводського ВДВС Чернігівського МУЮ №111/23 від 07.04.2008 (а.с.25-26).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.28).

Після його смерті приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинською Т.В. відкрита спадкова справа №27/2023 (а.с.43-77).

Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 29.07.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.27).

За інформацією Новозаводського відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.07.2024, на примусовому виконані у відділ не перебували виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 ; було виявлено виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , однак ідентифікувати виконавче провадження відносно ОСОБА_3 , під час виконання якого було винесено постанову про арешт нерухомого майна боржника №111/23 від 07.04.2008, не вдалось; матеріали завершених виконавчих проваджень підлягають знищенню у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання; надати інформацію відносно виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт, та встановити наслідки його завершення немає можливості; у зв`язку з цим у відділу немає правових підстав для зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 (а.с.20-21).

У встановлені судом строки відповідач Новозаводський відділ ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відзив на позовну заяву та будь-які докази, які би свідчили про наявність виконавчих проваджень, у межах яких накладено арешт, а так само про наявність виконавчого документа, про обсяг невиконаних за ним зобов`язань суду не надав.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Положеннями статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. При цьому такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження» і ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, що був чинним до 04.10.2016, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Проте у справі відсутні будь-які докази про наявність відкритого виконавчого провадження, у якому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 чи померлий власник ОСОБА_6 є боржниками.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, містився в ч.ч. 2-5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, що діяв до 04.10.2016, і міститься у ч.ч. 2-4 ст. 59 нині чинного Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас у судовому засіданні встановлена відсутність можливості відповідача надати як інформацію відносно виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , так і відомості щодо наслідків завершення виконавчого провадження.

У зв`язку з цим суд відзначає, що арешт майна є заходом, направленим на примусове виконання рішень судів та інших органів. Тобто такий захід застосовується державним/приватним виконавцем в інтересах стягувача з метою виконання судового рішення чи рішення інших органів, які підлягають примусовому виконанню.

Арешт майна є тимчасовим обмеженням прав боржника, яке повинно бути визначено певним строком. На думку суду, необмежене застосування заходу примусового виконання виконавчого документу може становити порушення права особи на вільне володіння своїм майном.

Відомості про перебування у виконавчій службі відкритих виконавчих проваджень, боржниками в яких є позивачі, відсутні. Також відсутні відомості про те, що померлий власник ОСОБА_6 був боржником у будь-якому виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі №2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

За таких обставин суд вважає, що існування арешту майна ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у даний час не направлено на виконання рішення суду чи іншого органу, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту нерухомого майна позивачів останні до цього часу перебувають у ситуації, в якій до них на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає позивачам користуватися й розпоряджатися належною ним власністю.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що правомірність втручання у реалізацію права особи мирно володіти своїм майном повинна оцінюватися з позиції таких складових, як: 1) наявність законного підґрунтя втручання; 2) наявність легітимної мети втручання; 3) пропорційне співвідношення між легітимною метою втручання з одного боку, та ступенем і характером втручання з іншого боку.

Оскільки суду не доведено те, що станом на момент звернення до суду існує легітимна мета обмеження позивачів у реалізації їх права власності, а також у реалізації їх спадкових прав, зокрема не надано доказів існування виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню, суд дійшов висновку про порушення прав позивачів, які гарантовані ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому.

У рішенні в справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Враховуючи вищевикладене, оскільки на час звернення до суду з даним позовом відсутні будь-які відомості про виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на нерухоме майно позивачів, а надати такі відомості неможливо у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, та відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження, боржниками в яких є позивачі, суд доходить висновку про порушення права позивачів користуватися та розпоряджатися своїм майном внаслідок накладеного на невизначений строк арешту, у зв`язку з чим право позивачів підлягає судовому захисту у заявлений ними спосіб шляхом скасування арешту з майна.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Першим Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 142, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 319 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинська Тетяна Віталіївна, про скасування арешту, накладеного на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна житлової квартири, яка належить на праві спільної часткової власності по 1/4 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції №111/23 від 07.04.2008 року, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 8184151, дата реєстрації 13.11.2008, 10:34:09, реєстратором: Чернігівська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Позивач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Позивач ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач Новозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул. Княжа, буд. 28, м. Чернігів, 14000, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Крайчинська Тетяна Віталіївна (місцезнаходження: вул. Преображенська, буд. 14, м. Чернігів, 14000)

Суддя А. О. Діденко