Справа № 138/1382/24
Провадження № 22-ц/801/2139/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 рокуСправа № 138/1382/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Стадника І. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 , на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Київської Т. Б. в залі суду в місті Могилів-Подільський, дата складення повного тексту рішення невідома,

в цивільній справі № 138/1382/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Короткий зміст вимог

В травні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося в суд з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» (далі - ТОВ «Інфінанс») та ОСОБА_2 було укладено Договір позики №, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.

24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, зокрема, набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 в сумі 42 985,21 грн., з яких: 5619,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 37366,21 грн. заборгованість за відсотками. Однак всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконувала своїх зобов`язань та після відступлення права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора, у зв`язку із чим ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором № у розмірі 42 985,21 грн.

09.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77685622, який укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» .

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №77685622 на загальну суму заборгованості 46939,50 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 31939,50 грн. заборгованість за відсотками.

14.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №11698-11/2021, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах визначених цим договором. Відповідно до п.6.1. цей договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу №21092022 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту..

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №11698-11/2021 на загальну суму заборгованості 7760,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5760,00 грн. заборгованість за відсотками.

09.11.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №/749462 відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 2200,00 грн., строком на 26 днів, до 04.12.2021. Відповідно до п.6.1. цей договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.55-57).

12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та позивачем укладено договір факторингу №12082022 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №/749462 на загальну суму заборгованості 7711,00 грн., з яких: 2200,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5511,00 грн. заборгованість за відсотками.

Пославшись на викладені обставини, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за вказаними кредитними договорами у загальному розмірі 105395,71 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2024 року в задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу грошових коштів щодо договору позики та кредитних договорів, не зазначено про неможливість отримати такі самостійно, а також не заявлено клопотання про витребування таких доказів. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем отриманими від позики коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за вказаними договорами.

Разом з тим, відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником грошових коштів за вказаним вище договорами, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У вересні 2024 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на неповно з`ясовані обставини справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Стадник І. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишено без руху з тих підстав, що її оформлено з порушенням вимог, встановлених статтею 356 ЦПК України, оскільки скаржником не додано доказів на підтвердження повноважень представниці ОСОБА_1 на підписання цієї апеляційної скарги, а також не зазначено місце проживання чи перебування відповідача. Водночас, витребувано з Вінницького міського суду Вінницької області матеріали цивільної справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду в залі судових засідань Вінницького апеляційного суду на 19 листопада 2024 року о 12:00 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не повідомив позивача щодо необхідності надання додаткових доказів для всебічного й повного з`ясування обставин справи, що в подальшому сприяло винесенню судом рішення з порушенням норм процесуального права без встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Звертає увагу, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами та правилами надання кредиту під час кладення та підписання договорів відповідачем висловлено не було. В свою чергу, відповідачем будь-яких належних доказів для спростування позовних вимог, зокрема контррозрахунків, виписок по картковому рахунку щодо не отримання кредитних коштів не було надано.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що факт наявності відповідних правовідносин, їх зміст та погоджені сторонами обставини щодо передання в кредит відповідачу коштів у погодженому розмірі підтверджується дійсністю таких правочинів (договорів), які в устанволеному порядку відповідачем не оскаржені.

Доводи особи, яка подала відзив апеляційну скаргу

Сторони не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направили, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та його представник адвокат Степанчук О. А. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 09.11.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_2 укладено договір надання позики №. Розмір кредиту становить 5619,00 грн. Строк користування кредитом 25 календарних дні. Відсоткова ставка 1,58% за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Реальна річна процентна ставка становить 12805,88%. Договір укладений у виді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.11-13).

В Паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, інші важливі правові аспекти (а.с.10).

24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та позивачем укладено договір факторингу №24/11-22 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.18-21, 86).

Відповідно до витягу Реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики № на загальну суму заборгованості 42985,21 грн., з яких: 5619,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 37366,21 грн. заборгованість за відсотками (а.с.22,89-90).

З поданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 09.11.2021 за період з 24.11.2022 по 31.03.2024 встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених договором платежів у зв`язку з чим станом на момент подачі позову до суду відповідач має заборгованість на загальну суму 42985,21 грн. (а.с.23).

09.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77685622. Відповідно до п. 12 Договору, цей договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.27).

Відповідно до умов вказаного вище договору позики сума кредиту становить 15000,00 грн. Строк кредитування 30 днів, дата повернення кредиту 09.12.2021, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70% за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 642,22%.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.28-32, 86-зворотній бік).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №77685622 на загальну суму заборгованості 46939,50 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 31939,50 грн. заборгованість за відсотками (а.с.22,87-88).

З поданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 77685622 від 09.11.2021 за період з 27.10.2023 по 31.03.2024 встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених договором платежів у зв`язку з чим станом на момент подачі позову до суду відповідач має заборгованість на загальну суму 46939,50 грн. (а.с.34).

14.11.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №11698-11/2021, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та умовах визначених цим договором. Строк кредитування 10 днів, до 23.11.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 1095,0% річних від суми кредиту в розрахунку 3% на добу. Відповідно до п.6.1. цей договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.40-45).

21.09.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем укладено договір факторингу №21092022 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.46-48, 85).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №21092022 від 21.09.2022 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №11698-11/2021 на загальну суму заборгованості 7760,00 грн., з яких: 2000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5760,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.49,91-92).

З поданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11698-11/2021 від 14.11.2021 за період з 21.09.2022 по 31.03.2024 встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених договором платежів у зв`язку з чим станом на момент подачі позову до суду відповідач має заборгованість на загальну суму 7760,00 грн. (а.с.50).

09.11.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ОСОБА_2 укладено договір про надання фінансового кредиту №/749462 відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 2200,00 грн., строком на 26 днів, до 04.12.2021. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 638,75% річних від суми кредиту в розрахунку 1,75% на добу. Відповідно до п.6.1. цей договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.55-57).

12.08.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та позивачем укладено договір факторингу №12082022 відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.58-60, 85- зворотній бік).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №12082022 від 12.08.2022 позивач отримав право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №/749462 на загальну суму заборгованості 7711,00 грн., з яких: 2200,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 5511,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.61,93-94).

З поданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором № /749462 від 09.11.2021 за період з 12.08.2022 по 31.03.2024 встановлено, що відповідач у порушення вимог кредитного договору не вносила, передбачених договором платежів у зв`язку з чим станом на момент подачі позову до суду відповідач має заборгованість на загальну суму 7711,00 грн. (а.с.62).

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частково до задоволення, з огляду на таке.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції повною мірою не відповіда зазначеним вимогам.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).

У постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №355/385/17 зазначено, що тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Поняття договору позики міститься в ст. 1046 Цивільного кодексу України, згідно якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування відповідачу грошових коштів, а відсутність в матеріалах справи належних первинних банківських документів позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником грошових коштів та, відповідно, розмір заборгованості за відповідними договорами, залишив поза увагою ту обставину, що матеріалами справи підтверджується факт укладення Договору позики № від 09.11.2021 та Кредитного договору № 11698-11/2021 від 14.11.2021, факт перерахунку коштів відповідачу за договорами, наявність заборгованості та її розмір, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підтвердження позовних вимог було надано докази, зокрема:

- копії вказаних договорів;

- квитанцію за сплату № 118785108 від 09.11.2021 (а. с. 17), сформовану за допомогою сервісу онлайн платежів i.Pay.ua з якої слідує, що було здійснено зарахування в сумі 5 619,00 грн. на банківську картку, що позивачем надано як доказ перерахування коштів ОСОБА_3 за договором позики № від 09.11.2021; розрахунок заборгованості за вказаним договором позики (а. с. 23);

- лист сервісу онлайн платежів i.Pay.ua з якого слідує, що було здійснено зарахування в сумі 2 000,00 грн. (а. с. 101 на звороті) на ту саму банківську картку за кредитним договором № 11698-11/2021 від 14.11.2021, додано відповідний розрахунок заборгованості (а. с. 50).

Вказані докази підтверджують здійснення переказу коштів відповідачу за договорами та підтверджують суму заборгованості перед позивачем, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не доведеність позовних вимог в цій частині та відсутність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за даними договорами.

Отже, позивачем надано докази на підтвердження виконання кредитором своїх зобов`язань за цими договорами, протилежного матеріали справи не містять, відповідачем на спростування зазначених обставин доказів не надано, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідач не заперечував факт одержання грошових коштів, не спростував розмір заборгованості за Договором позики № від 09.11.2021 та Кредитного договору № 11698-11/2021 від 14.11.2021 також власного розрахунку не надав. Відтак, відповідач не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами, надавши на підтвердження цих обставин належні докази.

Місцевий суд в рішенні помилково вказав щодо ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти первинними бухгалтерськими документами, так як не є банком. Також, позивач не може мати доступу до карткового рахунку відповідача, оскільки не є його власником та вказана інформація є банківською таємницею, доступ до якої має лише відповідач, як клієнт банку.

При цьому апеляційний погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не підтверджено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за Договором позики № 77685622 від 09.11.2021 в розмірі 46 939,50 грн та Кредитним договором №/749462 від 09.11.2021 в розмірі 7 711,00 грн, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» не було надано суду належних доказів здійснення переказу коштів відповідачу за вказаними договорами, зокрема квитанцію, платіжну інструкцію, інформаційну довідку, яка б підтверджувала про рух коштів, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості на користь позивача за даними договорами.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнути з відповідача:

за Договором позики № № від 09.11.2021 в розмірі 42 985,21 грн, з яких: 5 619,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 37 366,21 грн. сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № 11698-11/2021 від 14.11.2021 в розмірі 7 760,00 грн, з яких: 2000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 760,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 50 745,21 грн.

Відтак доводи апеляційної скарги частково приймаються до апеляційним судом уваги.

З огляду на викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позову, тому апеляційна скарга позивача підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не є в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141ЦПКУкраїни якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню частково, а саме: на 48,15 % (розрахунок 50 745,21 грн. (задоволена частинна вимог): 105 395,71 грн. (ціна позову)) х 100 = 48,15 %.

Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 1458,00 грн. (48,15 % від 3028,00 грн) та за подання апеляційної скарги в сумі 2187,00 грн. (48,15 % від 4542,00 грн), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог, що разом становить 3645,00 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № в сумі 42 985 (сорок дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитному договору №11698-11/2024 в сумі 7 760 (сім тисяч сімсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1458,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 2187,00 грн, всього 3645,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2024 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник