Номер провадження: 2/205/153/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2014 року. Від шлюбних стосунків мають малолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач зазначає, що з 01 січня 2022 року шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Відповідач також добровільно допомогу в матеріальному утриманні дитини не надає.

Вважаючи примирення та подальше збереження сім`ї неможливим, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лазарєва Ольга Володимирівна подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач просить розірвати шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак, не погоджується із застереженням позивача про відсутність спору щодо стягнення аліментів на дитинута визначення місця проживання їхньої спільної дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки саме щодо такої обставини у сторін є наявним спір.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві названа сторона зазначає про підтримання своїх позовних вимог в частині розірвання шлюбу та просить здійснити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача також подала суду письмову заяву. У такій заяві названа сторона зазначає про визнання позову в частині розірвання шлюбу, та просить здійснити розгляд справи за її відсутності. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини просить виділити такі позовні вимоги в самостійні окремі провадження.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 22.04.2024 року вирішено роз`єднати із цивільної справи № 205/12344/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, та виділити в самостійні окремі провадження саме позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини, та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів,та передати до канцелярії Ленінського районного суд м. Дніпропетровська для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду.

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини недоцільно розглянути одночасно із позовною вимогою про розірвання шлюбу.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 23 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1136 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 23.08.2014 року.

Судом також встановлено, а сторонами визнано, що шлюбні стосунки між ними припинені з 01 січня 2022 року.

Також, судом встановлено, що сторони від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 04.01.2017 року.

Доказів наявності у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами матеріали справи не містять.

З матеріалів справи вбачається, що станом на день розгляду справи така дитина мешкає разом із позивачем, і вказана обставина стороною відповідача не спростована.

Оскільки сторона позивача наполягає на фактичному припинені шлюбних відносин між сторонами, та неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання вказаної дитини, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до вимог ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як це передбачене ч.4 вказаної статті.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За вказаних вимог чинного законодавства суд не має права зобов`язати позивача зберегти шлюб.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач бажає, після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: « ОСОБА_5 ».

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 55, 105, 110-114, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що був зареєстрований 23 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1136.

3. Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 прізвище, яке є в неї з моменту державної реєстрації шлюбу, а саме: « ОСОБА_5 ».

4. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) із державного бюджету судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. згідно квитанції № від 06.11.2023 року.

5. Стягнути зОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог про розірвання шлюбу понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан