Дата документу 20.11.2024 Справа № 323/906/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №323/906/21 Головуючий у 1-й інстанції: Савеленко О.А.
Провадження №22-з/807/141/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитрівна про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитрівна про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 вересня 2018 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., який зареєстрований за реєстровим номером 2384.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду апеляційну від 18 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитрівна про визнання недійсним договору дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 24 вересня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`єю Дмитрівною, зареєстрований за реєстровим номером 2384 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1370,00 грн.

24 вересня 2024 року до Запорізького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про долучення доказів понесення судових витрат у справі №323/906/21, в якій вона просить апеляційний суд зокрема стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції всього в розмірі 13 500 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано: Акт наданих послуг від 04 червня 2024 року, складений адвокатом Лєскіним М.С та ОСОБА_1 про те, що за договором про надання правової (правничої) допомоги від 03 жовтня 2023 року №б/н, адвокат надав клієнту наступні послуги: ознайомленння з матеріалами справи № 323/906/21 в кількості 1 шт на суму без ПДВ 1500 грн; підготовка відзиву на позовну заяву по справі №323/906/21 в кількості 1 шт на суму без ПДВ 2000 грн; участь у судових засіданнях в кількості 5 шт на суму без ПДВ 5000 грн, разом 8500 грн; Акт наданих послуг від 18 вересня 2024 року, складений адвокатом Лєскіним М.С та ОСОБА_1 про те, що за договором про надання правової (правничої) допомоги від 03 жовтня 2023 року №б/н, адвокат надав клієнту наступні послуги: підготовка апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року по справі №323/906/21 в кількості 1 шт. на суму без ПДВ - 3 000 грн; участь у судових засіданнях в Запорізькому апеляційному суді за апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2024 року по справі №323/906/21 в кількості 2 шт на суму без ПДВ 2 000 грн, разом 5 000 грн; Рахунок на оплату №1 від 18 вересня 2024 року ФОП ОСОБА_3 , виставлений ОСОБА_1 за надані адвокатом юридичні послуги за договором про надання правової (допомоги) № б/н від 03 жовтня 2023 року згідно актів наданих послуг від 04 червня 2024 року, 18 вересня 2024 року (т.3 а.с.229-234). 25 вересня 2024 року адвокатом Лєскіним М.С. було подано заяву про долучення до заяви наступні документи: Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1136767 від 11 жовтня 2023 року, виданий адвокатом Лєскіним М.С. на представлення інтересів ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи) №б/н від 03 жотвня 2023 року; платіжну інструкцію №0.0..1 від 25 вересня 2024 року на суму 13 500 грн, сплачена ОСОБА_4 адвокату Лєскіну М.С. за надані юридичні послуги за договором про надання правової (правничої) допомоги від 03 жовтня 2023 року згідно актів наданих послуг від 04 червня 2024 року, 18 вересня 2024 року (т.3 а.с.236-239).

На думку заявника, розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в розмірі 13500 грн, є співмірним із обсягом наданої їй професійної допомоги та складності справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою, другою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі№ 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати. Не виникне підстав для їх розподілу шляхом ухвалення додаткового судового рішення відповідно до статті 270 ЦПК України й тоді, коли заява про розподіл витрат на правничу допомогу, як і докази, які ці витрати підтверджують, будуть подані суду вже після того, як цей суд розгляне справу й ухвалить відповідне рішення.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 753/7130/20.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18 (провадження №61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Частиною першою, другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`зані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови у позові- на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат, у тому числі пов`язаних із розглядом справи, і такий порядок поставлено у залежність розгляду справи по суті.

У розглядуваній справі під час її апеляційного перегляду ОСОБА_1 та її представник не надали доказів на підтвердження судових витрат, понесених на правничу допомогу у розмірі 13500 грн, як і до закінчення судових дебатів у справі не зазначили про надання таких доказів у порядку та строки, визначені нормами процесуального закону, про що свідчить запис судового засідання від 18 вересня 2024 року.

Постанова Запорізького апеляційного суду була прийнята 18 вересня 2024 року, а тому докази понесення витрат на правову допомогу сторона відповідача повинна була подати до апеляційного суду до 23 вересня 2024 року включно.

Заяву про стягнення витрат на правову допомогу та докази понесених витрат подані ОСОБА_1 24 вересня 2024 року, тобто, зі спливом строків, передбачених положеннями частини 8 статті 141 ЦПК України.

Як зазначено вище, згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18 (провадження №61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Оскільки відповідач та його представник вчасно не подали вказані докази та під час апеляційного перегляду до закінчення судових дебатів не вказали про намір подати такі докази після ухвалення апеляційним судом судового рішення, тому відповідно до положень статті 141 ЦПК України відсутні підстави для їх стягнення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відмову у звадоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 в ухваленні додаткового рішення у справі слід відмовити, оскільки зміст заяви не містить обґрунтування поважних причин ненадання нею доказів, що підтверджують розмір судових витрат (витрат на правничу допомогу) до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись ст. ст. 141, 246,260, 268, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні Заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитрівна про визнання договору дарування недійсним - відмовити

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала складена 22 листопада 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кочеткова І.В.