Справа № 466/5934/24
Провадження № 2/466/1886/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

за участю секретаря судових засідань Репети К.М.,

справа № 466/5934/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Львова цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з центральнізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, -

в с т а н о в и в:

31.05.2024 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з центральнізованого опалення місць загального користування, постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання в розмірі 10 751, 20 грн., а також 3 028, 00 грн. судового збору та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, .

В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 і відповідно користується послугами з централізованого опалення місць загального користування та водопостачанням гарячої води.

Між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувався для задоволення своїх потреб, та не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Так, за квартирою АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість за спожиті послуги з опалення місць загального користування та постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та опалення за період з 01.02.2018 по 29.02.2024 у розмірі 7 567, 36 гривень, за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії та забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 у розмірі 3 183, 84 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 04.06.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справу, визначив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

09.09.2024 року подав суду заяву про застосування строку позовної давності.

10.09.2024 року відповідач ОСОБА_1 подав на адресу суду додаткові пояснення.

Представник позивача ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності від 28.04.2022 в судове засідання не прибула, однак скерувала на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, подав на адресу суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку із необхідністю залучення адвоката для представлення його інтересів в суді.

З огляду на заяву про відкладення розгляду справи суд зазначає наступне.

Позовна заява до суду подана 31.05.2024 року та її розгляд призначено у спрощеному порядку. Розгляд позовної заяви призначався тричі: 03.07., 22.07. та 11.09.2024 року. Позивач уклав угоду з адвокатом на представництво його інтересів в суді (арк.спр.33,34), яка розірвана 03.09.2024 року. При цьому 09 та 10.09. Відповідачем подані письмові пояснення щодо позовних вимог, а також заяву про застосування строку позовної давності. Розгляд спраи призначений з 22.07. на 11.09.2024 року. Як зазначено вище, договір на правову допомогу розірвано 03.09.2024 року, більш як за 5 днів до судового засідання. З огляду на зазначене, суд вважає, в матеріалах справи є достаньо доказів як на підтвердження позовних вимог, так і на спростування, а тому справу слід розглядати без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із такого.

Суд встановив, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , відповідно користується послугами з централізованого опалення місць загального користування та постачання гарячої води, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №2 від 13.02.2024 /арк.спр.12/.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-ІV), визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово- комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово- комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово- комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок з укладання договору про надання житлово- комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачем та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання та водопостачання гарячої води, а саме: виконавець надавав послуги відповідачу, останній такими послугами користувався, не відмовлявся від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводив, чим порушив ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до розрахунків заборгованість за спожиті послуги з опалення місць загального користування та постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб та опалення за період з 01.02.2018 по 29.02.2024 складає - 7 567, 36 гривень, за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії та забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) за період з 01.12.2021 по 29.02.2024 складає 3 183, 84 грн. /арк.спр.13-14/.

09.09.2024 року Відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності.

Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст.. 257 ЦК України).

Згідно ч.2 та ч.3 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Встановивши, що позивач надавав послуги з централізованого опалення місць загального користування та водопостачання гарячої води в будинку АДРЕСА_3 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення в межах строку позовної давності та необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.06.2021 і до 29.02.2024 у розмірі 6 191,91 (7 567, 36 1 375,45) /шість тисяч сто дев`яносто одну гривню 91 коп./, за послуги з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 по 29.02.2024 у розмірі 3080,00 (3183, 84-103,84) /три тисячі вісімдесят гривень 00 коп./.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, виглядає наступним чином:9 271, 91 х 3 028, 00 : 10 751, 20=2 611,36грн.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2 611, 36 грн. судового збору.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з 01.06.2021 і до 29.02.2024 у розмірі 6 191,91 (7 567, 36 1 375,45) /шість тисяч сто дев`яносто одну гривню 91 коп./, за послуги з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 по 29.02.2024 у розмірі 3080,00 (3183, 84-103,84) /три тисячі вісімдесят гривень 00 коп./ та 2 611,36 грн. /дві тисячі шістсот одинадцять грн. 36 коп./ судового збору.

У решті в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: м. Львів, вул. Апостола, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлене 11.09.2024

Суддя П. С. Невойт