КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №359/2760/23 Головуючий у 1 інстанції: Муранова-Лесів І.В.

Провадження №22-ц/824/6917/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

16 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Василенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» про визнання протиправним та скасування наказу та стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст обставин справи

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеравіа» про визнання протиправним та скасування наказу та стягнення середнього заробітку.

Просив суд визнати протиправним і скасувати наказ ТОВ «Інтеравіа» №20 від 30 березня 2022 року «Про призупинення дії трудових договорів», стягнути з ТОВ «Інтеравіа» на його користь невиплачений середній заробіток за період з 19 липня 2022 року по дату ухвалення рішення у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01 вересня 2014 ОСОБА_1 працював у ТОВ «Інтеравіа» на посаді водія автотранспортних засобів групи з обслуговування повітряних суден спеціальною наземною технікою Дирекції з обслуговування повітряних суден в аеропорту Бориспіль.

24 лютого 2022 року внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, на території України, введено воєнний стан згідно з Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

У зв`язку з цим з 25 лютого 2022 року ОСОБА_1 вступив до складу добровольчого підрозділу Громадського формування «ІНФОРМАЦІЯ_4» і виконує свій громадський та державний обов`язок по захисту територіальної цілісності України.

24 березня 2022 року позивачем підписано контракт добровольця територіальної оборони з командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

Підписавши контракт позивач добровільно взяв на себе зобов`язання, у тому числі виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії Контракту, відповідно до вимог визначених Законом України «Про основи національного спротиву», Положенням про добровольчі формування та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок діяльності добровольчих формувань територіальних громад, та цим Контрактом, а також додержуватися Конституції України та законів України та нормативно-правових актів при виконанні завдань та повноважень територіальної оборони, виконувати державні та громадські обов`язки в інтересах Українського народу.

Зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 119 КЗпП України на час його перебування у добровольчому формуванні йому гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Посилався на те, що за період з 24 лютого 2022 року по 18 липня 2022 року йому нараховувався і виплачувався відповідачем середній заробіток, проте з 19 липня 2022 року будь-які виплати позивачу відповідачем не здійснюються.

Також зазначив, що зміст наказу ТОВ «Інтеравіа» № 20 від 30 березня 2022 року «Про призупинення дії трудових договорів», яким підприємство з 01 квітня 2022 року та на період дії воєнного стану призупинило дію трудових договорів з працівниками на час неможливості надання їм роботи, позивачу до відома не доводився.

Вважає, що текст наказу не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до долучених до відзиву копій документів, наказом від 24 лютого 2022 року №19 на підприємстві ТОВ «Інтеравіа» було оголошено простій у роботі всіх підрозділів.

Наказом від 30 березня 2022 року №20, наказ № 19 від 24.02.22 про простій скасовано.

Зважаючи на скасування простою у роботі підрозділів відповідача наказом від 30 березня 2022 року, починаючи з 01 квітня 2022 року фактично були відсутні підстави й для призупинення трудових договорів з працівниками.

Зазначив, що неотримання прибутку роботодавцем не є підставою для його звільнення від необхідності сплати працівникам належних їм виплат, в тому числі середньомісячного, якою це прямо передбачено вимогами закону. Оскаржуваний наказ вважає протиправним, що не відповідає вимогам законодавства та порушує права позивача, протиправно позбавляє його середнього заробітку на підставі ч.1 ст. 119 КЗпП України.

З урахуванням вимог п.п.2, 8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року №100, зазначає, що розмір середнього заробітку має розраховуватися із заробітної плати, виплаченої йому у грудні 2021 року та січні 2022 року та відповідної середньоденної заробітної плати за цей період, що становить 1087,44 грн. ((23728,92 грн.+20855,99 грн.)/(20 дн.+19 дн.) = 1087,44 грн.).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не надав суду доказів того, що відсутність в оскаржуваному наказі відповідної інформації позбавляє позивача певних прав, порушує його законні інтереси, чи покладає на нього додаткові обов`язки, позивачем суду не надано. Позивачем не було обґрунтовано, що така невідповідність не може бути усунута у спосіб внесення змін до оскаржуваного наказу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 25 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що законодавець не ставить умовою виплати середнього заробітку можливість чи неможливість роботодавця здійснювати виробничу діяльність, факт отримання чи неотримання ним прибутку від такої діяльності, факт затвердження чи незатвердження роботодавцем графіків змінності для працівників тощо.

Вважає, що оскільки відповідач виплачував позивачу середній заробіток з 24 лютого 2022 року по 19 липня 2022 року, то він не вважав трудовий договір розірваним.

Наказ ТОВ «Інтеравіа» №20 від 30 березня 2022 року «Про зупинення дії трудових договорів» стосується невизначеного кола осіб і не стосується позивача.

Документом, який підтверджує виконання позивачем громадських та державних обов`язків є контракт добровольця територіальної оборони від 24 березня 2022 року, підписаний ОСОБА_1 .

Вважає, що нормами законодавства не передбачено конкретного способу та/або форми, у яких працівник повинен довести «виконання ним безперервно, на постійній основі добровільно взятих на себе обов`язків з виконання завдань територіальної оборони» для підтвердження права одержання гарантованого середнього заробітку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

22 лютого 2024 року ТОВ «Інтервіа» подало відзив на апеляційну скаргу. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 року без змін.

У відзиві зазначило, що з вимогами щодо стягнення середнього заробітку не погоджується, вважає, що з 24.02.2022 позивач не міг виконувати трудові обов`язки з обслуговування повітряних суден в аеропорту «Бориспіль», як і відповідач забезпечувати позивача роботою, з причин, які не залежать ні від роботодавця, ні від працівника.

Вважає, що упродовж дії воєнного стану ч.1 ст. 119 КЗпП України має застосовуватися із урахуванням приписів Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», та що у зв`язку з призупиненням трудового договору у відповідача відсутній обов`язок виплачувати середній заробіток. Надані позивачем довідки не містять даних про робочий час позивача у спірний період, а отже не є доказами, що підтверджують обставину, із настанням якої закон пов`язує виникнення гарантій, визначених ч.1 ст. 119 КЗпП України.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні адвокат Кордонець К.О. представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні адвокат Дзюбенко С.М. представник ТОВ «Інтеравіа» заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що з 01 вересня 2014 ОСОБА_1 працював в ТОВ «Інтеравіа» на посаді водія автотранспортних засобів групи з обслуговування повітряних суден спеціальною наземною технікою Дирекції з обслуговування повітряних суден в аеропорту Бориспіль.

Згідно з долученими Сертифікатами відповідності, які були дійсні у спірний період по 18.02.2023 ТОВ «Інтеравіа» здійснювало діяльність у Міжнародному аеропорту «Бориспіль»: обслуговування на пероні та місцях стоянок ПС, забезпечення обслуговування пасажирів та багажу, наземне адміністрування в аеропорту.

24 лютого 2022 року внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, на території України, введено воєнний стан згідно з Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Наказом ТОВ «Інтеравіа» від 24.02.2022 № 19 «Щодо встановлення простою» відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та зважаючи на призупинення роботи аеропортів, відповідно до положень ст. 34 КЗпП України, ст.6 Закону України від 14 жовтня 1992 року «Про охорону праці», з метою збереження здоров`я працівників, захисту їх законних прав та інтересів, - з 24 лютого 2022 року встановлено простій у роботі всіх підрозділів ТОВ «Інтеравіа»; визнано встановлений п.1 цього наказу простій таким, що виник не з вини працівників чи роботодавця, а зумовлений загрозою життю та здоров`ю персоналу; визначено строк дії простою період з дня видання цього наказу до закінчення дії обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю працівників ТОВ «Інтеравіа».

24 березня 2023 року ОСОБА_1 добровільно уклав з командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки, відповідно до якого взяв на себе зобов`язання виконувати завдання територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії Контакту, відповідно до вимог, визначених Законом України «Про основи національного супротиву», Положенням та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок діяльності добровольчих формувань територіальних громад, та цим Контрактом.

Наказом ТОВ «Інтеравіа» від 30.03.2022 № 20 «Про призупинення дії трудових договорів» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та закриттям повітряного простору України для цивільної авіації ТОВ «Інтеравіа» на період дії зазначених обставин зупинило свою виробничу діяльність, що в свою чергу, виключає можливість надання та виконання роботи працівниками товариства, враховуючи зазначене та керуючись положеннями Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ та статі 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану в Україні», - з 01.04.2022 та на період дії воєнного стану призупинено дію трудових договорів з працівниками на час неможливості надання їм роботи та неможливості виконання ними роботи у зв`язку з військовою агресією проти України (п.1), а також зупинено дію пунктів Колективного договору ТОВ «Інтеравіа», що регулюють нарахування та виплату всіх матеріальних заохочень, передбачених Колективним договором та його додатками (п.85); Керівникам дирекцій, підрозділів та груп отриману інформацію, всіма доступними способами зв`язку довести до відома підлеглого персоналу (п. 6) (а.с. 85).

Наказом ТОВ «Інтеравіа» від 30.03.2022 №21 «Про скасування наказу про встановлення простою» на підставі наказу по підприємству від 30.03.2022 №20 - з 01 квітня 2022 року визнано таким, що втратив чинність, Наказ від 24.02.2022 №19 «Про встановлення простою» в ТОВ «Інтеравіа» - для всіх підрозділів та працівників, за виключенням осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Наказу.

Встановлено, що 01.04.2022 наказ відповідача №20 від 30.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів та Лист-повідомлення від 01.04.2022, вих. 01-12/50 «Про призупинення дії трудового договору» було розміщено керівником Групи із обслуговування повітряних суден спеціальною наземною технікою, безпосереднім керівником позивача, ОСОБА_3 у мобільному додатку «Viber»: «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Матеріалами справи встановлено, та не заперечувалось сторонами, що середній заробіток сплачувався позивачу з моменту введення простою (24 лютого 2022 року) до 19 липня 2022 року, які в подальшому були припинені.

З 24.02.2022 позивач свої трудові обов`язки не виконує. Виплата середнього заробітку у період з 01.04.2022 по 19.07.2022 позивачу здійснювалося на підставі наданих ним відомостей про укладення Контракту добровольці територіальної оборони, а також Довідки про безпосередню участь особи у підготовці та виконанні завдань територіальної оброни в межах Бориспільської міської територіальної громади від 12.04.2022 № 330.

Згідно з Довідкою від 31.01.2023 № 2744, виданою т.в.о командира добровольчого формування НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 24 березня 2022 року по даний час перебуває на військовій службі в Добровольчому формуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 в/ч НОМЕР_2 Сил Територіальної Оборони на підставі укладеного контракту добровольця територіальної оборони. Доброволець постійно залучений до виконання громадських та державних обов`язків, що здійснюються також у робочий час та приймає безпосередню участь у виконанні завдань територіальної оброни щоденно у складі сил ІНФОРМАЦІЯ_3 при в/ч НОМЕР_2 у відповідності до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а Закону України «Про основи національного супротиву».

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. Вважає їх законними та обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо наказу

Відповідно до ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», в редакції, чинній з 24.03.2022 до 19.07.2022, було передбачено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», в редакції, чинній з 19.07.2022, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.

Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.

Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.

Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).

Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що оскаржуваний позивачем наказ № 20 від 30.03.2022 «Про призупинення дії трудових договорів» був виданий в порядку, визначеному Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та в установленому законом порядку, до Державної служби України з питань праці не оскаржувався та прийшов до належного висновку про те, що відсутність у наказі від 30.03.2022 № 20 відомостей, зазначених у новій редакції ч. 2 ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», що набрала чинності 19.07.2022, не може бути підставою для визнання такого наказу протиправним та для його скасування.

Згідно з частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України в редакції, яка діяла до 19.07.2022, за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Водночас 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» № 2352-IX (далі - Закон № 2352-IX), яким у частині третій статті 119 слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

Відповідно, з дати набрання чинності Законом № 2352-IX, середній заробіток за працівниками, перелік яких визначений частиною третьою статті 119 КЗпП України, не зберігається.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо середнього заробітку

Міністерство економіки України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема у сфері праці.

У роз`яснені Мінекономіки зазначено, що підставою для збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб є сам факт призову або прийняття працівника на військову службу за контрактом (який підтверджується наданими власнику або уповноваженому ним органу відповідними довідками, витягами з наказів, повістки, розпорядження, витяги із наказів про включення до особового складу військової частини тощо) під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.

Враховуючи вищевикладене, отримавши документи щодо мобілізації працівника роботодавець зобов`язаний провести нарахування середньої заробітної плати такому працівнику за період з дня мобілізації по 18.07.2022 включно.

Відповідно до пункту 2 статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації незалежно від підпорядкування та форми власності. Компенсація із бюджету в межах середнього заробітку працівникам, які призвані на строкову військову службу законодавством не передбачена.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу і спростовані зібраними у справі доказами та не впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко