Справа № 307/1916/24
Провадження № 2/307/433/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Томишинець А.В., з участю позивач ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , де третя особа Орган опіки та піклування Тячівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , де третя особа Орган опіки та піклування Тячівської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2002 року.

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний момент являється повнолітньою та малолітній син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвами про народження.

За заочним рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області по справі № 307/704/20 від 07 травня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано. В даному рішенні зазначено, що однією з причин припинення сімейних відносин стало те, що відповідачка тривалий час заходиться за межами України та участі в матеріальному забезпеченні та вихованні дітей фактично не приймає.

Сторони проживають окремо майже 5 років, дитина проживає з батьком, спорів стосовно місця проживання дитини не виникало. Весь цей час з моменту розлучення та за довго до самого розлучення відповідачка життям дитини не цікавилась, не телефонувала, не виявляла бажання спілкуватись з сином та приймати участь у його вихованні, навіть не вітала з днем народження.

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , разом з дітьми, займається їх вихованням та утриманням, мати участі у вихованні і утриманні своїх дітей не приймала та не приймає як і в будь-якій іншій сфері життя своїх дітей, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім?ї.

Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна сімейна атмосфера. Між позивачем та дитиною завжди усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню сина, його повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров?я дитини за останні 5 років здійснює також позивач. Матір участі в цій сфері життя дитини не приймала та не приймає як і в будь-якій іншій сфері її життя, про що також свідчать сусіди - гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 .

Дитині вчасно проводились регулярні амбулаторні огляди. Нагляд за станом здоров?я дитини за останні 5 років здійснює також позивач, про що свідчить довідка видана Тячівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини.

При розмові з психологом було виявлено, що мати не бере жодної участі в житті сина, а він не проявляє жодних почуттів до неї, оскільки взагалі не дуже пам?ятає її. Також психолог зазначила, що нехтування матір?ю своїми батьківськими обов?язками щодо виховання та спілкування з дитиною, відсутність участі матері в житті дитини в цілому, є її винною поведінкою, що вплинуло на психоемоційний стан дитини і така поведінка становить загрозу для психічного розвитку дитини, вищевказане стверджується характеристикою психоемоційного стану дитини від 15.03.2024 року.

Дитина знаходиться на повному утриманні батька, відповідачка не сплачує аліменти, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 26.01.2024 року та довідкою про неотримання аліментів від 26.01.2024 за № 4835 за період з 01.07.2023 року по 31.12.2023 року. У зв?язку з наведеним, станом на день пред?явлення позову заборгованість становить більше 25 565 гривень.

Позивач звернувся до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області із заявою, шодо факту неналежного виконання батьківських обов?язків колишньою. Під час проведення перевірки щодо неналежного виконання батьківських обов?язків працівниками поліції у діях ОСОБА_3 були встановлені ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 184 ч. 1 КУпАП.

Також, працівниками поліції було встановлено, що мати дитини наразі перебуває за кордоном, Під час телефонної розмови з ОСОБА_3 , вона пояснила, що так як сімейне життя з ОСОБА_1 в неї не склалось, вони розлучилися. Після розлучення з позивачем вона захотіла пожити для себе, тому виїхала на проживання до Чеської Республіки. Щодо виконання нею батьківських обов?язків вона пояснила, що займатись вихованням дітей у неї не має бажання.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_3 , ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров?я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностейє, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, її притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, а також психологом встановлено, що нехтування матір?ю своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та спілкування з дитиною, відсутність її участі в житті дитини, є її винною поведінкою, що вплинуло на психоемоційний стан дитини і така поведінка становить загрозу для психічного розвитку дитини, на винну поведінку матері дитини.

Тому, просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідачка в судове засіданні не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена., а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Тячівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2002 року.

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний момент являється повнолітньою та малолітній син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвами про народження.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області по справі № 307/704/20 від 07 травня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

Сторони проживають окремо 5 років, позивач ОСОБА_1 проживає разом з дітьми, займається їх вихованням та утриманням, мати участі у вихованні і утриманні своїх дітей не приймала та не приймає як і в будь-якій іншій сфері життя своїх дітей, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім?ї.

Цей факт підтверджено також показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Так, згідно показів свідка ОСОБА_4 , яка є рідною повнолітньою дочкою сторін, стверджено, що ОСОБА_3 за останні п`ять років не цікавиться їх життям з братом, не виходить на зв`язок, матеріально не допомагає., її рідний неповнолітній брат повністю забув свою рідну матір.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він є близьким другом сім`ї Конц, і йому відомо, що з часу розірвання шлюбу відповідачка зовсім не цікавиться своїми дітьми., а її рідний неповнолітній син повністю забув свою рідну матір.

Відповідно до довідки про результати проведення перевірки по матеріалах ЖЕО №1082 від 31.01.2024 року Тячівським РВП ГУНП відповідачка ОСОБА_3 не бажає займатися вихованням своїх дітей.

Згідно рішення органу опіки і піклування Тячівської міської ради № 193 від 27 червня 2024 року, надано висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_5 .

Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

У поданій позовній заяві позивач зазначив, що відповідач з дитиною не спілкується, нею не піклується, тобто залишила її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі і висновок органу опіки і піклування Тячівської міської ради, безсумнівно свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і свідоме нехтування нею цими своїми обов`язками.

Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідачка не надала суду жодного доказу на спростування позовних вимог.

А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Керуючись ст.ст.5, 10-13, 18, 81, 133, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Тячівської міської ради, місце розташування м. Тячів, вул. Шевченка, 2, Закарпатської області.

Повний текст рішення виготовлено 18.09.2024.

Суддя: В.В.Чопик