Справа № 274/2254/24
Провадження № 2-о/0274/78/24
УХВАЛА
про відмову залишення заяви без розгляду
25.04.2024 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання Рудич М.О., заявниці, представника заявниці ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в межах цивільної справи за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Міністерства Оборони України про встановлення факту перебування на утриманні - клопотання представника Міністерства Оборони України Балтака Д.О. про залишення заяви без розгляду -
в с т а н о в и в :
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду з 12.03.2024 року перебуває зазначена цивільна справа.
В судове засідання представник Міністерства Оборони України не з"явився, на адресу суду 19.04.2024 року спрямував клопотання про залишення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні без розгляду. Заява обґрунтована тим, що п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу. Зазначає, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов"язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Вказав, що спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами ( а.с. 113-115).
Заявниця та її представник ОСОБА_1 , заперечила проти задоволення заяви з тих підстав, що метою встановлення даного факту є отримання спадщини після смерті ОСОБА_4 1978 р.н., яка складається з житлового будинку, як спадкоємцем четвертої черги.
Заінтересована особа ОСОБА_2 підтримала думку заявниці та її представника.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, 03.01.2024 року представником подано заяву про розгляд заяви ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні без її участі ( а.с. 80).
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1 , думку заінтересованої особи ОСОБА_2 , перевіривши доводи клопотання, суд дійшов висновку що у його задоволені слід відмовити, з огляду на наступне.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд, серед справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядає справи про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до приписів статті 315 ЦПК України, судам підвідомчі справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст. 315 ЦПК України).
Аналогічні роз`яснення містить пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого суду факту пов`язане із вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті такої заяви, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб, а встановлення таких фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Отже, суд може виявити наявність спору про право як на стадії відкриття провадження, так і в процесі розгляду справи. У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Зі змісту заявлених ОСОБА_3 вимог убачається, що вона просить суд встановити факт її перебування на утриманні ОСОБА_4 , 1978 р.н., з метою отримання права на спадщину , як спадкоємець четвертої черги.
В судовому засіданні заявниця та її представник підтвердили, що метою звернення до суду є необхідність закріплення факту утримання у рішенні суду, ОСОБА_3 претендує на спадщину після смерті брата ОСОБА_4 , яка складається з житлового будинку.
Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).
Частиною 1 статті 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Посилання представника Міністерства оборони України на те, що у справі вже є спір про право, оскільки можуть бути родичі (особи), які можуть претендувати на призначення та виплату грошової допомоги, та є спір між заявницею та Міністерством оборони України на думку суду є передчасним. Так, норми процесуального права передбачають встановлення наявності спору про право, а не припускати його можливість. При цьому Міністерством оборони України не наведено достатніх доводів на підтвердження наявності спору про право між ним та заявницею.
Відтак у заяві про встановлення факту перебування на утриманні заявницею наведені обґрунтування, які відповідають вимогам ч. 1 ст. 293 ЦПК України, зокрема, що встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявниці для оформлення спадкових прав після смерті брата, як спадкоємиці четвертої черги.
З огляду на встановлені судом обставин справи, суд приходить до висновку що клопотання представника Міністерства Оборони України про залишення заяви без розгляду подано передчасно та у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. 255,258-261,294,315,354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
В задоволенні клопотання представника Міністерства Оборони України Балтака Д.О. про залишення заяви ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Міністерства Оборони України про встановлення факту перебування на утриманні без розгляду відмовити .
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлено 29 квітня 2024 року
Суддя Т.М. Вдовиченко