Провадження №2о/337/154/2024
Справа № 947/2131/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Кучерук І.Г., перевіривши відповідність вимогам закону заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

в с т а н о в и в :

16.01.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить ухвалити рішення яким встановити факт належності йому трудової книжки № НОМЕР_1 , виданої 01 квітня 1983 року.

18.01.2024 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси справу було направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя.

21.02.2024 року ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 повернуто до Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 року, справу передано за підсудністю до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.

В заяві вказано, що в трудовій книжці № НОМЕР_1 заявника, ОСОБА_1 , на титульній сторінці записи, а саме: «прізвище», «ім`я», «по-батькові», «освіта», «дата заповнення трудової книжки» - внесені чорнилами кулькової ручки з темно-синім відтінком, проте «дата народження» та «підпис власника трудової книжки» - світло-синім відтінком, внаслідок чого, органи Пенсійного фонду України вважають, що трудова книжка Заявника йому не належить, оскільки у вказаному документі міститься розбіжність у відтінках внесених записів про ОСОБА_1 на титульній сторінці.

Також вказано, що наразі Заявник не працює, тому самостійно не має змоги внести виправлення в трудову книжку. Таким чином, встановлення належності трудової книжки (з вкладишами), виданої 01.04.1983 року, не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника Юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж заявника.

Окрім наведеного, заява містить лише посилання цитування на норм законів, правових позицій Верховного Суду, Постанов Кабінету Міністрів України, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Дослідивши заяву та надані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, у тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, відповідно до статей 293,315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58 визначено порядок встановлення факту належності трудової книжки та внесення до неї змін.

Згідно п. 1.5. Порядку питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку відомості про працівника записуються на першій сторінці, титульному аркуші, трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства або печатка відділу кадрів, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, пункт 2.12 Інструкції № 58.

Пунктом 2.13. визначено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно п. 2.8 Порядку якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2023 року, справа № 938/792/21, провадження № 61-5405 св 22, зазначив, що дійсно, певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, законом чітко передбачено порядок заповнення трудової книжки, внесення до неї відповідних записів та змін, а саме всі необхідні дії щодо трудової книжки вчиняє роботодавець, тому лише у тому разі, коли роботодавець не виконав свого обов`язку щодо ведення трудової книжки працівника належним чином, або відмовив у зміні записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження, то у такому випадку у суду виникнуть підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Такий висновок ґрунтується на тому принципі урядування, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач (у цій справі - роботодавець) зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє (або вчиняє їх неправомірно), це може стати предметом судової перевірки.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій. (Постанова ВС від 08 лютого 2023 року, справа № 938/792/21, провадження № 61-5405 св 22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до записів наданих заявником у копія трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , останнім місцем роботи ОСОБА_1 є СТОВ «Прапор».

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, чи звертався заявник до вказаної організації, із заявою щодо виправлення у його трудовій книжці, та яке ними було прийняте рішення з цього приводу(відмовлено у внесенні таких змін або її заява залишилась без відповіді).

Неможливість внесення виправлень до трудової книжки відповідною організацією, заявник не обґрунтував.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

А тому суд вважає за необхідне запропонувати заявнику зазначити докази на підтвердження того, що він не має іншої можливості відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно із ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто зі змісту наведеної норми слідує, що суди встановлюють юридичні факти лише у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи для отримання необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Окрім того, заявником не встановлено та не обґрунтовано для відновлення яких саме прав, свобод чи інтересів йому необхідно встановити факт належності трудової книжки.

Так, заявник вказує, що встановлення факту не пов`язане з вирішенням спору про право, а породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж заявника, при цьому доказів, що він позбавлений можливості отримання пенсії заявник не надає, тобто заявником не було додано до заяви відмови або роз`яснення Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії і з яких саме підстав, що свідчить про те, що у поданій заяві відсутня мета встановлення юридичного факту, а саме мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки, які існують на момент подання такої заяви.

Отже, заявником у заяві не зазначено докази на підтвердження того, що такий факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення прав заявника і не пов`язане зі спором про право.

Разом з тим, слід мати на увазі, що вирішення питання про майбутні правовідносини сторін, знаходяться за межами компетенції суду. Встановлення юридичних фактів встановлюється на момент виникнення або настання якоїсь події, а не в майбутньому і встановлення юридичних фактів на майбутнє, законом не передбачено.

Крім того, ч.4 ст. 294 ЦПК України визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересованою особою заявник визначив Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при цьому, у заяві не зазначено, у чому полягає юридичний інтерес ГУПФУ в Одеській області у результатах розгляду даної справи, з огляду на ті обставини, що доказів відмови у призначенні пенсії з наведених у заяві підстав не зазначено.

Також у заяві не зазначено щодо наявності інших заінтересованих осіб, зокрема,СТОВ «Прапор», з огляду на ті обставини, що заявник перебував у трудових правовідносинах з цим підприємством, і саме це підприємство останнє вносило записи у трудову книжку і згідно з Порядком має здійснювати оформлення трудової книжки заявника та внесення до неї змін.

Таким чином, суд вважає за необхідне запропонувати заявнику визначити коло осіб, що мають юридичну заінтересованість у результатах розгляду та вирішенні даної цивільної справи, та залучити їх до участі у даній справі.

Таким чином, заявнику слід усунути недоліки заяви шляхом конкретизації у ній, які юридичні наслідки для нього породжує такий факт, а також, залежно від цього, визначити та залучити до участі у справі осіб, які мають юридичний інтерес у результатах розгляду даної справи.

Разом з тим, звертає увагу заявника, що до розгляду в порядку окремого провадження не може бути прийнята заява про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо заявник порушує справу з метою підтвердити своє право в майбутньому.

Отже, заявнику необхідно привести свою заяву згідно з вимогами діючого законодавства згідно наведених роз`яснень.

Враховуючи викладене вважаю за необхідне залишити заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Спосіб усунення недоліків заяви полягає в поданні заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду та з наданням копій заяви з доданими матеріалами у кількості примірників для вручення заінтересованим особам.

Частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити заявнику, що згідно з правилами ч. 3 ст.185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 175, 318 ЦПК України суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, залишити без руху.

Надати заявнику строк - десять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду оновленої заяви в редакції, яка б відповідала вимогам ст. 175, 294, 318 ЦПК України та її копій відповідно до кількості заінтересованих осіб, які беруть участь у справі.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, заява буде вважаться неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: