провадження 2/175/1882/23
11 квітня 2024 року Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області
у складі: головуючого
судді Васюченка О.Г.
з секретарем Кульпіною Л.Г..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в смт. Слобожанське цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування,
24.10.2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом ПрАТ «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.
Між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладений договір добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року.
Відповідно до укладених договорів страхування позивачем здійснено страхування кредитних ризиків, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем, на загальну суму 23 925 грн.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором і додатковою угодою належним чином не виконувала, передбачені договорами щомісячні платежі не сплачувала, що підтверджується випискою по рахунку.
Отже, відповідно до частини 1 статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги на стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 23 916,92 коп.
За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 916,92 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 грн.
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
11.04.2024 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку.
У судове засідання сторони не з`явилися.
В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи в його відсутність, у якій він проти винесення судом заочного рішення не заперечує.
В свою чергу, відповідач неодноразово викликалася в судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», виклику смс-повісткою та поштовим зв`язком, причину неявки в судове засідання не повідомила, відзив на позов не надала.
Тому судом проведений заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів у відсутності відповідача.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» укладений договір добровільного страхування кредитів №15 від 01.07.2013 року.
Відповідно до укладених договорів страхування позивачем здійснено страхування кредитних ризиків, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем, на загальну суму 23 925 грн.
Згідно із п.п. 4.4.5 договору добровільного страхування кредитів ПрАТ «Українська страхова компанія» зобов`язано протягом 4 робочих днів після отримання від кредитної спілки «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або про відмову виплати) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або про відмову виплати) страхового відшкодування по кредитному договору.
У відповідності до п.п. 4.4.6 договору добровільного страхування, протягом 5 робочих днів після отримання від кредитної спілки «Українська кредитна спілка» заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків ПрАТ «Українська страхова компанія» зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування.
Відповідно до п. 5.7 договору добровільного страхування, до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке кредитна спілка «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.
Згідно із п. 5.8 договору добровільного страхування, після отримання страхового відшкодування, кредитна спілка «Українська кредитна спілка» за вимогою приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» надає йому документи для можливості реалізації права вимоги, яке останній має до позичальника згідно з умовами кредитного договору, та подальшого провадження судових дій, зокрема довідку про сплачене приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» страхове відшкодування.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором і додатковою угодою належним чином не виконувала, передбачені договорами щомісячні платежі не сплачувала, що підтверджується випискою по рахунку.
Керуючись п. 5.1 Договору добровільного страхування кредитів Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву №1240 від 03.09.2021 року про виплату страхового відшкодування у сумі 23 916,92 грн внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором та Додатковою угодою.
На підставі зазначеної заяви позивачем був складений страховий акт №688кр від 06.09.2021 року та того ж дня здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 23 916,92 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1275 від 06.09.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.
Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно відповідача (крім передбачених законом) відносно суми позову, предмета спору, а відповідача не довів незаконність дій позивача. Твердження можливе відповідача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням.
Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконала покладені на неї законом та умовами договору добровільного страхування кредитів обов`язки, до ПрАТ «Українська страхова компанія» перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 23 916,92 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків у порядку регресу за виплачене страхове відшкодування обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Крім того, при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн.
Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Керуючись ст.ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 23 916,92 грн.
Стягнути з з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.Г. Васюченко