Справа № 450/5196/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/219/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Cалата Я.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Маркович А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №447/2706/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Маркович Анни Миколаївни на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в :

18 жовтня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Маркович А.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 07 червня 1996 року перебувають у шлюбі, від якого мають двоє повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , 1998 р.н. та ОСОБА_4 ,2005 р.н.

Позивач разом з відповідачем не проживає та спільного господарства не веде, будь-які шлюбні стосунки між сторонами припинено, у них різні погляди на сімейне, спільне життя, взаємні права і обов`язки, а також вони втратили почуття взаємної любові та підтримки. У зв`язку з цим вважає, що збереження шлюбу і примирення між сторонами не є можливим.

Просить позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Маркович А.М.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необгунтованим. Зазначає, що в позовній заяві зазначались підстави, з яких позивач вважає, що позов між ним та його дружиною ОСОБА_2 повинен бути розірвано. Шлюб виявився невдалим через постійні непорозуміння в їх сім"ї, вони не живуть разом, як повноцінна сім"я. Відповідач скориставшись своїм правом на визнання позову чи заперечення проти позову, визнала його, а до моменту звернення до суду не надавала згоди розірвати шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до вимог ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Відповідач в судове засідання не з`явилась.

Судом вжиті заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання за повідомленою адресою та така відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається врученою.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача-адвоката Маркович А.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 червня 1996 року, який зареєстрований Давидівською сільською радою Пустомитівського району, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 03 жовтня 2003 року, актовий запис № 9.

Сторони у справі проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, шлюб існує формально.

Відповідачка подала до суду першої інстанції заяву про визнання позову, в якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує, наслідки визнання позову їй відомі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що спір між сторонами відсутній, оскільки відповідач визнала позов, а тому сторони у справі не позбавлені права розірвати шлюб у позасудовому порядку , зокрема подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що це є правом, а не обов`язком подружжя, тобто альтернативним способом розірвання шлюбу, оскільки ст.110 СК України також передбачено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу до суду, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у позові із зазначених підстав.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, зокрема те, що сторони фактично разом не проживають, не ведуть спільного господарства, шлюб остаточно припинений, а примирення не можливе, оскільки відповідачка також бажає розірвати шлюб про що ствердила у заяві про визнання позову, апеляційний суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України).

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки шлюб існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам сторін, такий слід розірвати.

Відповідно до ст. 376 ч. 1 п.1,4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маркович Анни Миколаївни задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 ,1974 р.н. та ОСОБА_2 ,1978 р.н.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 квітня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк