Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3853/23
Провадження № 2/376/238/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.

при секретарі Кропивлянській С.М.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Сквира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яке не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 , про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 28.03.2007 року на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частки на частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини та припинити стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, а не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.03.2007 року з дня набрання законної сили рішення суду.

В обґрунтування позову, позивач зазначив, що рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24.04.2007 року № 2-247/2007 р. з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.03.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів здійснюється Третім відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький).

Від шлюбу з ОСОБА_3 у позивача народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 21.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також потребує матеріального утримання.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду від 20.10.2023 року № 127/23718/23 змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 з позивача на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600, 00 гривень щомісячно, починаючи з 23.12.2016, на частку заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання даним судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що розмір аліментів на утримання двох дітей повинен становити частку або 33% його заробітку, що повинно складати по частці на кожну дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. У той же час позивач стверджує, що з нього стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі частки та ОСОБА_6 у розмірі частки, що у свою чергу складає 5/12 часток або 41% доходу.

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 181, 191 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 11 грудня 2023 року відкрито провадження у зазначеній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 22 січня 2024 року.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі.

Третя особа у підготовче судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, щоза час перебування у шлюбі позивача та відповідача у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 виданого (повторно) Вінницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 2, де у графі Батько записаний « ОСОБА_1 » а у графі Мати - « ОСОБА_2 ».

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24.04.2007 року № 2-247/2007 р. стягнуто з позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 у розмірі частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.03.2007 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів здійснюється Третім відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного Міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький).

Від шлюбу з ОСОБА_3 у позивача народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 21, де у графі Батько записаний « ОСОБА_1 », а у графі Мати - « ОСОБА_3 ».

Відповідно до рішення Вінницького міського суду від 20.10.2023 року № 127/23718/23 змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2017 з позивача на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600, 00 гривень щомісячно, починаючи з 23.12.2016, на частку заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання даним судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив суд зменшити розмір аліментів на утримання старшої дитини, та врахувати, що на його утриманні перебуває також дитина від другого шлюбу.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

За положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі № 727/1599/22.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.09.2018 у справі № 134/192/17, від 16.06.2021 у справі № 643/11949/19.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Так, за змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За вимог ч. 1, 3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведені норми закону та встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення, зокрема, що: у другому шлюбі у позивача народилась дитина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку, що в даній справі встановлено наявність двох підстав для зменшення розміру аліментів: зміна матеріального та сімейного стану позивача - платника аліментів, а відтак, наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача, з частини всіх видів його заробітку (доходу) до частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд також враховує, що відповідачем подано до суду заяву про визнання позову в повному обсязі.

За правилами ст. 191 СК України для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини та норми матеріального права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.7, 141, 150, 180, 181, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 2, 10, 76-81, 141-142, 200, 205, 263-265, 273, 430 ЦПК України, Конвенцією про захист прав дитини, Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 ), про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Зменшити з часу набрання рішенням суду законної сили розмір аліментів, які стягувалися на підставі заочного рішення Сквирського районного суду Київської області від 24 квітня 2007 року по цивільній справі № 2-247/2007р., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти з розміру частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до розміру частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та до досягнення дитиною сторін повноліття.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: http://court.gov.ua.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. І. Віговський