Справа № 635/436/21
Провадження № 2/545/476/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

за участю секретаря судового засідання Мамишевій А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського районного округу Харківської області Десятниченко Олег Володимирович, про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського районного округу Харківської області Десятниченко Олег Володимирович, про стягнення грошових коштів та просила стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі 44 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 1 234 305, 60 гривень 60 копійок. Також просила стягнути зі ОСОБА_2 всі судові витрати понесені нею у зв`язку зі зверненням до суду з даним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

24 грудня 2014 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. за реєстровим №1854, позивач придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Під час підписання договору купівлі-продажу квартири 24 грудня 2014 р. ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 44 000 доларів США, що підтверджується п. 5 зазначеного договору купівлі-продажу в якому зазначено що, продаж було здійснено за 660 000 гривень 00 копійок, що еквівалентно 44 000 доларів США, які покупець сплатив продавцю повністю.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.12.2014р. ОСОБА_1 зареєструвала своє право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

3 грудня 2014 року по теперішній час ОСОБА_1 проживає у згаданій квартирі зі своєю сім?єю.

Втім, у 2016 році стало відомо, що до придбаної ОСОБА_1 квартири ведеться судовий спір та оспорюється правомірність набуття нею права власності на цей об`єкт нерухомості.

Так у листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод в користуванні власністю.

В своєму позові ОСОБА_3 зазначав, що 19.02.2009р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, він придбав у ОСОБА_4 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . За умовами укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Харківської області. За умовами укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу (п. 14 Договору), остання взяла на себе зобов`язання знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру до 19 квітня 2009 року та передати ключі від квартири ОСОБА_3 у цей же строк. Однак, за поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не виконала умов договору купівлі-продажу квартири, щодо її звільнення та передання ключів покупцю, у зв`язку з чим він вимушений був звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області №635/9741/13-ц від 19.12.2013р. у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області №635/9741/13-ц від 05.03.2014р. рішення Харківського районного суду Харківської області №635/9741/13-ц від 19.12.2013р. було скасовано, а позов ОСОБА_3 був задоволений повністю.

При примусовому виконанні зазначеного рішення апеляційного суду Харківської області, а саме 03 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 стало відомо про те, що в спірній квартирі проживає ОСОБА_5 з родиною з тієї підстави, що є власником квартири, оскільки придбала її у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 18.08.2011р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. за реєстровим №2841.

Після цього, ОСОБА_5 за договором дарування, посвідченим 21.10.2014р. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області

Десятниченком О.В. за реєстровим №1485 передала спірну квартиру у власність ОСОБА_2 , яка є її дочкою.

Таким чином, з метою збереження своїх активів у вигляді нерухомого майна ОСОБА_5 просто переоформила спірну квартиру на свою дочку, яка менш ніж за два місяці відчужила її за договором купівлі-продажу ОСОБА_1 .

В свою чергу, ОСОБА_2 на момент укладення з ОСОБА_1 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було достовірно відомо про те, що її право власності на цю квартиру оскаржується у суді.

Втім, незважаючи на це, ОСОБА_2 з метою збереження своїх матеріальних активів до задоволення позову ОСОБА_3 підписала договір купівлі-продажу квартири, п.8 якого засвідчує, що: «ПРОДАВЕЦЬ» гарантує, що квартира, яка є предметом цього договору, на момент його укладання нікому іншому не продана, не подарована, не відчужена іншим способом, не передана як внесок до статутного капіталу юридичних осіб, щодо неї не ведуться судові спори, під забороною (арештом) в податковій заставі не перебуває, як юридична адреса не використовується, прихованих недоліків, а також прав щодо нього третіх осіб (в тому числі за договорами найму чи шлюбними контрактами), неповнолітніх, малолітніх дітей недієздатних, обмежено дієздатних осіб не має, самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкцій щодо об`єкта нерухомості майна він здійснював, технічні характеристики фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті, виготовленому відповідним БТІ.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири

АДРЕСА_1 , яка була введена в оману ОСОБА_2 під час укладення договору купівлі-продажу цієї квартири.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі №635/10632/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , треті особи приватний нотаріус Гаража Н.П., приватний нотаріус Десятниченко О.В., Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Гаража Н.П., приватний нотаріус Десятниченко О.В., ОСОБА_2 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно, у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

За результатами перегляду в апеляційному порядку рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року у цивільній справі №635/10632/14-ц, 27 апеляційний суд прийняв постанову про часткове скасування зазначеного рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року №635/10632/14-ц та, задовольнив частково позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_1 , а саме:

-визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. 18 серпня 2011 року за реєстровим №2841;

-витребував у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яку повернути у власність ОСОБА_3 , скасувавши державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 24.12.2014 року за ОСОБА_1

- усунув ОСОБА_3 перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 .

За результатами перегляду в касаційному порядку, згідно з Постановою Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 р. вказана постанова Харківського апеляційного суду від 27 березня 2019 р. залишена без змін.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Статтею 658 ЦК України визначено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Отже, незаконність набуття ОСОБА_9 , а в подальшому і ОСОБА_5 права власності на спірну квартиру вказує на недійсність укладених в подальшому договорів про відчуження такої нерухомості відповідно до статті 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України (Глава 83 ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В порядку п. 1 ч. 3 цієї норми законодавства положення цієї глави застосовуються

також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибувало майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодо відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної

вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; потерпілий вимагає повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі (Правова позиція ВСУ від 02 березня 2016 р. у справі №6-

3090ц 15).

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 має право на одержання від ОСОБА_2 грошових коштів, сплачених нею за придбання квартири, навіть за тієї умови, що договір купівлі - продажу, укладений безпосередньо між ними 24.12.2014р. особами не був визнаний судом недійсним, враховуючи тлумачення статей 658 та 1212 ЦК України.

Власником спірної квартири був ОСОБА_3 на користь якого її було витребувано за рішенням суду, і яка вибула з його володіння незаконним шляхом. Отже, на час відчуження спірної квартири на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не була її власником.

Викладене свідчить про те, що законні підстави набуття коштів ОСОБА_2 , сплачених ОСОБА_1 за спірну квартиру, згодом відпали, а тому грошові кошти підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України.

Конституцією України визначено, що кожна особа у порядку, встановленому законом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За вимогами частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, кошти, передані ОСОБА_1 ОСОБА_2 за придбання спірної квартири, є такими, що передані без достатньої правової підстави, а повернення цих коштів в якості відшкодування матеріальних збитків є відновленням попереднього майнового стану ОСОБА_1 , який існував до придбання спірної квартири.

Згідно з ч 1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зважаючи на те, що за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24 грудня

2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. за реєстровим №1854, ОСОБА_1

сплатила ОСОБА_2 44 000 доларів США, сума позову ОСОБА_1 складає 44 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 1 234 305, 60 гривень 60 копійок, які і просить стягнути на свою користь.

Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином. В матеріалах справи мається заява від представника відповідача - ОСОБА_10 про заперечення щодо позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила наступне.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає наступне : 24.12.2014 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим №1854, позивач придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Під час підписання зазначеного договору купівлі-продажу, 24.12.2014 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 44 000 доларів США, що підтверджується п. 5 даного договору, в якому зазначено, що продаж квартири було здійснено за 660000,00 грн., що еквівалентно 44000 доларів США, які покупець сплатив

продавцю повністю.

З грудня 2014 року і по теперішній час ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю проживає в купленій у ОСОБА_11 квартирі.

Втім, як зазначає сама позивачка, у 2016 році стало відомо, що придбана нею квартира є предметом судового спору, в якому оспорюється правомірність набуття нею права власності.

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод в користуванні власністю (справа №635/10632/14-ц).

В своєму позові ОСОБА_3 посилався на те, що 19 лютого 2009 року придбав у ОСОБА_4 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому, оскільки ОСОБА_4 не виконувала вимоги договору купівлі-продажу, укладеного між ними, в частині звільнення спірного житлового приміщення, він звернувся з позовом до суду про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом виселення, який був задоволений рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 березня 2014 року (справа N? 635/9741/13-ц).

При примусовому виконанні зазначеного рішення суду, яке відбулось 03 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 стало відомо про те, що в спільній квартирі проживає ОСОБА_5 з родиною на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2011 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. за реєстровим №2841.

21.10.2014 року ОСОБА_5 , за договором дарування посвідченим 21.10.2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим №1485, передала у власність зазначену квартиру своїй доньці ОСОБА_2 .

На думку позивача, ОСОБА_12 підчас укладення договору дарування від 21.10.2014 року та ОСОБА_2 , під час укладення договору купівлі продажу від 24.12.2014 року - були обізнані про існування судового спору щодо зазначеної квартири. Позивач вважає, що ОСОБА_2 , під час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, ввела її в оману з метою збереження власних коштів.

В подальшому, 27.03.2019 року Постановою Харківського апеляційного суду в справі N? 635/10632/14-ц, яке було залишено без змін Постановою Верховного суду від 16.12.2020 року - позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково, а саме :

- визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. 18 серпня 2011 року за реєстровим №2841;

- витребувано у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яку повернути у власність ОСОБА_3 , скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 від 24.12.2014 року за ОСОБА_1 ;

- усунено ОСОБА_3 перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом його вселення до квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовлено.

Як на правову підставу задоволення своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на положення ст.ст. 658, 1212 ЦК України.

Позивач конкретизує та звертає увагу, зокрема на п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, згідно з яким - положення глави 83 цього кодексу застосовується до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

На її думку, незаконність набуття ОСОБА_4 , а в подальшому і ОСОБА_5 , права власності на спірну квартиру вказує на недійсність укладених в подальшому договорів про її відчуження, відповідно до ст. 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику,

- що в свою чергу зобов`язує ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 44 000 доларів США отримані внаслідок укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого 24.12.2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим № 1854.

Відповідач ОСОБА_2 не погоджується з позицією ОСОБА_1 та вважає, що заявлені нею позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

18 серпня 2011 року мати ОСОБА_2 - ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. за реєстровим №2841, купила у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

Дана квартира була придбана за заощаджені її батьками гроші і призначалася для ОСОБА_2 . На час придбання даної квартири шлюбні відносини ОСОБА_2 з чоловіком були не найкращими і розірвання шлюбу могло відбутися в будь який час. Її батьки розуміли це і придбали дану квартиру для ОСОБА_2 , щоб після розлучення з чоловіком їй було де жити.

Згодом стосунки з чоловіком наладились і вони продовжують жити разом.

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 покликали до себе батьки і сказали, що хочуть подарувати їй квартиру АДРЕСА_1 . Батьки пояснили, що вони розуміють свій вік і стан свого здоров`я, а тому хочуть владнати справи з майном за своє життя.

21.10.2014 року, мама ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , за договором дарування посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим №1485, подарувала їй зазначену квартиру.

В листопаді 2014 року стан здоров`я батька ОСОБА_2 - ОСОБА_13 значно погіршився і він в черговий раз попав до лікарні. Окрім пенсії у батьків грошей на лікування не було. Життя батька важливіше ніж будь яке майно. Тому ОСОБА_2 не вагаючись для себе вирішила продати подаровану їй квартиру, щоб допомогти батькові. Крім того, ОСОБА_2 вже давно хотіла розвинути власну справу але не вистачало коштів. Гроші від продажу квартири ОСОБА_2 були також необхідні для розвитку власної справи.

Про те, що квартира АДРЕСА_1 є предметом судового розгляду, на момент продажу даної квартири ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не знала і не могла знати. ОСОБА_2 була добросовісним набувачем майна і отримала його у власність у передбачений законом спосіб з дотриманням норм цивільного законодавства. Всі правовстановлюючі документи, як під час укладення договору дарування так і під час продажу квартири ОСОБА_1 перевірялись нотаріусами.

На початку 2015 року, точного місяця та числа ОСОБА_2 отримала судову повістку про виклик до суду в якості відповідача та копію позовної заяви з додатками, з яких вона вперше дізналася, що в провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа №635/10632/14-ц за позовом ОСОБА_3 , предметом розгляду якої є право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду в справі №635/10632/14-Ц, яке було залишено без змін Постановою Верховного суду від 16.12.2020 року - ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними договору дарування спірної квартири, укладеному між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. 21 жовтня 2014 року за реєстровим №1485; договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. 24 грудня 2014 року за реєстровим №1854.

Згідно ст. 204 ЦК України, - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином недійсність договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком О.В. 24 грудня 2014 року за реєстровим №1854 не випливає з норми закону та не визнана судом.

На теперішній час цей договір дійсний і всі умови договору сторонами виконано.

Касаційний Господарський Суд Верховного Суду в постанові від 06.02.2020 року по справі N? 910/13271/18 надав правову оцінку застосуванню положення ст. 1212 ЦК України, а саме Суд зазначив: Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19 від 23.04.2019, у справі №918/47/18 від 01.04.2019, у справі № 904/2444/18.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином с дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978ц15 та від 03.06.2016 у справі N?6-100цс15.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 не мають правових підстав для їх задоволення.

Третя особа -Приватний нотаріус Харківського районного округу Харківської області Десятниченко Олег Володимирович до суду не з`явився надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 24.12.2014 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. за реєстровим №1854, позивач придбала у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Під час підписання зазначеного договору купівлі-продажу, 24.12.2014 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 44 000 доларів США, що підтверджується п. 5 даного договору, в якому зазначено, що продаж квартири було здійснено за 660000,00 грн., що еквівалентно 44000 доларів США, які покупець сплатив продавцю повністю.

З грудня 2014 року і по теперішній час ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю проживає в купленій у ОСОБА_11 квартирі.

У 2016 році ОСОБА_1 стало відомо, що придбана нею квартира є предметом судового спору, в якому оспорюється правомірність набуття нею права власності.

Так, згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , треті особи - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівни, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Надії, 15, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко Олег Володимирович, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавський шлях, 281, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації, юридична адреса: м. Харків, пр. Гагаріна, 157 "а", про визнання правочинів недійсними, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод в користуванні власністю - відмовлено.

Позов ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , треті особи - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівни, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Надії, 15, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко Олег Володимирович, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавський шлях, 281, ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно задоволено повністю.

Визнано ОСОБА_1 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком Олегом Володимировичем, за реєстровим №1854.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 77,2 кв.м.

Постановою Харківського апеляційного суду від 27.09.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 скасовано.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. 18 серпня 2011 року за реєстровим №2841.

Витребувано у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яку повернути у власність ОСОБА_3 , скасувавши державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 № 8219105 від 24.12.2014 року за ОСОБА_1 .

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в користуванні спірною квартирою шляхом вселення до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 .

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2018 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності скасовано, у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постановою Верховного Суду від 16.12.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 27 березня 2019 року без змін.

Згідно зі ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, вищезазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили, фактичні обставини справи встановлені і не потребують доказуванню по даній справі.

Оскільки, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29.10.2018 року, позов ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 до ОСОБА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , треті особи - приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Наталія Петрівни, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Надії, 15, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко Олег Володимирович, юридична адреса: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Полтавський шлях, 281, ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно задоволено повністю.

Визнано ОСОБА_1 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком Олегом Володимировичем, за реєстровим №1854.

Рішеннями апеляційної та касаційної інстанції вимогу щодо визнання ОСОБА_1 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24 грудня 2014 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченком Олегом Володимировичем, за реєстровим №1854 залишено в силі, як зазначає сама позивач вона і досі проживає у квартирі, а отже підстави для стягнення коштів з ОСОБА_2 відсутні, оскільки договір купівлі-продажу є дійсним і жодною інстанцією скасований не був.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, ч.2 ст.247, 258-259, 265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 44 000 (сорок чотири тисячі) доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову складає 1 234 305, 60 (один мільйон двісті тридцять чотири тисячі триста п?ять) гривень 60 копійок - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем підлягають віднесенню за рахунок позивача.

??? Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А. Г. Потетій