Провадження 2/359/3795/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» надійшла вказана вище позовна заява.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

Згідно до інформації відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, яка надійшла до суду 19.11.2024, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившися з матеріалами справи, вважаю за можливе повернути дану позовну заяву з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПКУкраїни, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 7 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що на підтвердження повноважень представника ТОВ» Споживчий центр» Латіної І.С. суду було надано довіреність від 19 вересня 2024 року в порядку передоручення, сформовану засобами підсистеми «Електронний суд», відповідно до якої ОСОБА_2 , на підставі витягу з ЄДР від 14 лютого 2024 року уповноважує в порядку передоручення Латіну І.С. представляти інтереси ТОВ « Споживчий центр» в судах України (в тому числі в апеляційних та касаційних інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Довіреність видана з правом передоручення іншим особам. Довіреність дійсна до моменту її скасування.

Також до заяви було додано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що ОСОБА_2 є керівником юридичної особи ТОВ « Споживчий центр».

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 3ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Нормою ч. ч. 1, 3, 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Таким чином, надана суду довіреність у розумінні Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги» вважається електронним документом.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо: перевірку кваліфікованого електронного підпису чи печатки проведено засобом кваліфікованого електронного підпису чи печатки; перевіркою встановлено, що відповідно до вимог цього Закону на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки був чинним кваліфікований сертифікат електронного підпису чи печатки підписувача чи створювача електронної печатки; за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки здійснено ідентифікацію підписувача чи створювача електронної печатки; під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Як вбачається, долучена до позовної заяви та надана суду довіреність сформована в системі «Електронний Суд» самим представником та не є належним доказом на підтвердження повноважень ОСОБА_3 на вчинення дій від імені ТОВ «Споживчий центр», оскільки ні довіреність від 13.09.2024, ні витяг, не містять кваліфікованого електронного підпису довірителів.

Таким чином, до матеріалів позовної заяви не надано доказів, які підтверджують, що довіреність від 13 вересня 2024 року видана в порядку передоручення, була підписана з використанням кваліфікованого електронного підпису довірителя.

Крім того, до позовної заяви не додано примірника довіреності, оформленої в паперовій формі у порядку, визначеному Цивільним кодексом України, або примірника довіреності з протоколом створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, від імені ТОВ «Споживчий центр» в особі керівника (з його власноручним підписом) про уповноваження ОСОБА_3 бути представником і діяти від імені ТОВ « Споживчий центр».

Одночасно слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 245 Цивільного кодексу України, довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 58 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують довіреність, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність, видана в порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню після подання основної довіреності, в якій застережено право на передоручення, або після надання доказів того, що представник за основною довіреністю примушений до цього обставинами для охорони інтересів особи, яка видала довіреність.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_3 представляти інтереси ТОВ « Споживчий центр», до матеріалів позовної заяви не долучено.

З огляду на викладене, приходжу до висновку про невідповідність поданої позивачем довіреності в порядку передоручення від 13 вересня 2024 року як такої, що суперечить положенням Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст.185 ЦПКУкраїни заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Враховуючи вище зазначене, приходжу до висновку, що представником позивача на підтвердження своїх повноважень не надано належних та допустимих доказів на здійснення представництва інтересів ТОВ « Споживчий центр», що унеможливлює встановлення повноважень ОСОБА_3 , тому у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта