Справа № 538/1667/24
Провадження № 2/539/1315/2024
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В,,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
сторони у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди,-

УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» на користь ОСОБА_1 , заборгованість за договором оренди у розмірі 9 899 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) гривень 78 (сімдесят вісім) копійок.
08 грудня 2010 року між позивачкою та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено Договір оренди землі (далі - Договір) на строк 5 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.7-8).
05 квітня 2018 року до Договору сторони уклали додаткову угоду про продовження строку його дії до 02 грудня 2023 року. Також визначено нового орендаря - ТОВ «Райз-Схід», змінено розмір орендної плати 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 98 997,81 гривень.
Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року. Згідно з п.41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Проте орендарем досі не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2023 році. З огляду на викладене, просила стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік за договором оренди землі від 08 грудня 2010 року у сумі 9899,78 грн.
У зв`язку з тим, що відповідач добровільно відмовляється погасити заборгованість, позивачка змушена звернутися до суду для примусового стягнення орендної плати.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву, а також інші документи, які підтверджують його позицію, не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
22 жовтня 2024 року позивачка ОСОБА_1 надала заяву, що проти заочного рішення не заперечує та просить проводити розгляд справи за відсутності позивачки.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року вказану цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Рудалєвій Л.В.
Ухвалою від 01 жовтня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 30 жовтня 2024 року.
Розгляд справи відклався на 19 листопада 2024 року.
Ухвалою від 19 листопада 2024 року суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзив на позовну заяву, а позивачка не заперечує, суд, керуючись частиною четвертою статті 233 ЦПК України, розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
08 грудня 2010 року між позивачкою та ПАТ «Райз-Максимко» було укладено договір оренди землі (далі - Договір) на строк 5 років, відповідно до якого орендодавець приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області (а.с.7-9).
05 квітня 2018 року між позивачем та ПАТ «Райз-Максимко» (старий орендар) та ТОВ «Райз-Схід» (новий орендар або відповідач) укладено Додаткову угоду (про зміну сторони та внесення змін до Договору) (далі Додаткова угода), відповідно до нової редакції деяких пунктів Договору орендна плата у грошовій формі у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки складає 9899,81 грн (пункт 4.1. Додаткової угоди).
Строк дії Договору до 02 грудня 2023 року (пункт 4.3 Додаткової угоди).
Пунктом 11 Договору встановлено, що орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня поточного року.
Згідно з пунктом 41 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.
Відповідачем на даний час не було сплачено орендну плату за користування земельною ділянкою у 2023 році.
Отже, суд встановив, що між позивачкою та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним з ним Договором, а саме - несплатою орендної плати за користування земельною ділянкою.
Вказані правовідносини регулюються Земельним кодексом України (далі ЗК України), Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про оренду землі» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачем, який не сплатив орендну плату за користування земельною ділянкою, позивачка звернулася із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором (частина друга статті 409 ЦК України).
Частиною першою статті 93 ЗК України та статею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).
Статею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно зі статею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди, орендар - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки слід задовольнити з огляду на таке.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 530, 626 та 629 ЦК України договір, погоджений сторонами, є обов`язковим для виконання сторонами у строки та на умовах, визначених у ньому.
Позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного Договору оренди земельної ділянки в частині оплати орендної плати, а тому її (орендну плату) слід стягнути у судовому порядку.
Відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, в жодних документах по цій справі свою позицію щодо невиконання умов Договору щодо оплати орендної плати за користування земельною ділянкою не висловив.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
З аналізу змісту статті 409 ЦК України, статті 93 ЗК України, Закону України «Про оренду землі» суд вбачає, що власник земельної ділянки, за умови укладення відповідного договору оренди, має право на одержання плати, а орендар зобов`язаний в повному обсязі та своєчасно оплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.
В матеріалах справи містяться документи, зокрема Договір, Додаткова угода, які підтверджують взяті відповідачем на себе зобов`язання щодо сплати позивачці орендної плати за користування її земельною ділянкою. При цьому, документи, які б свідчили про виконання вказаних вище зобов`язань відповідачем перед позивачкою у матеріалах справи відсутні.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивачка як на підставу своїх вимог, а відповідач не надавши своєї позиції, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивачки/представниці позивачки та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
Як вбачається із матеріалів справи, позивачка під час подання позову сплатила судовий збір у сумі 1 211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 28 серпня 2024 року.
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 409, 526, 530, 626, 629 Цивільного кодексу України, статею 93 Земельного кодексу України, статтями 1, 13, 15, 24, 25 Закону України «Про оренду землі», статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Схід» про стягнення заборгованості за договором оренди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 21 листопада 2024 року.
Суддя Лубенського міськрайонного суду
Полтавської області Л.В.Рудалєва