Провадження № 2/686/5867/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/21698/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,вказавши, що 23.06.2023 року відповідач позичив у нього грошові кошти в сумі 10 000 грн. та зобов`язався повернути їх в строк до 27.06.2023 року, про що свідчить розписка. Однак, відповідач суму боргу не повернув. Просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу, інфляційні та 3% річних, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу.

13.08.2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання.

30.09.2024 року справу призначено до слухання по суті.

Представник позивача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, подавав клопотання про відкладення слухання справи 30.09.2024 р.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.06.2023 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 000 грн. та зобов`язався повернути їх в строк до 27.06.2023 року, про що свідчить розписка, яка ніким не оспорена та не визнана недійсною.

Відповідач борг в зазначені строки та станом на час слухання справи, не повернув, доказів іншого суду не надано.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу не виконав і з нього на користь позивача підлягають стягненню сума боргу, 3% річних за прострочення повернення позики та інфляційні втрати, відповідно до розрахунку, що міститься в матеріалах справи і прийнятий судом.

Отже, позовна заява є підставною та обґрунтованою, а тому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню сума боргу, яка становить 10 000 грн., 476,17 грн. інфляційні та 3% річних в розмірі 337,32 грн.

Згідно із ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути також 1211,20 грн. судового збору.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги, копію рахунку на оплату та квитанції до прибуткового касового ордера на суму 10 000 грн.

Вказані докази є належними та допустимими щодо понесення позивачем витрат у сумі 10 000,00 грн. на професійну правничу допомогу (ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, на користь позивача слід стягнути 10 000 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки відповідач в судове засідання не з`являвся, заперечень щодо розміру правничої допомоги та клопотання про її зменшення не надавав.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст.ст. 599, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , суму позики в розмірі 10 000 грн., 476,17 грн. інфляційні, 3% річних в розмірі 337,32 грн., 1 211,20 грн. судового збору та 10 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.11.2024 року.

Суддя: