ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 694/2318/23

провадження № 61-2911св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області у складі судді Сакун Д. І. від 02 жовтня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Новікова О. М., Сіренка Ю. В., від 27 грудня

2023 року.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У вересні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

2. Свої вимоги ОСОБА_1 , мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його племінник ОСОБА_2 біля м. Бахмут Донецької області, маючи звання старшого солдату та виконуючи бойове завдання, зник безвісти.

3. Посилався на те, що він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання грошового забезпечення, матеріальної допомоги та надання пільг, проте отримав відмову, оскільки не зміг підтвердити свої сімейні стосунки з ОСОБА_2 документально.

4. Посилався на те, що встановлення факту родинних відносин йому необхідне для реалізації права на отримання грошової допомоги у зв`язку зі зникненням свого племінника.

5. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд: визнати факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 1997 року по день зникнення безвісти останнього.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

6. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області

від 02 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України. Роз`яснено заявнику,що розгляд справи за поданою заявою віднесено до адміністративної юрисдикції.

7. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю є відмова ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні грошового забезпечення, матеріальної допомоги та наданні пільг при зникненні безвісти військовослужбовця, заявник має право на звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження рішення/дій суб`єкта владних повноважень, яким є ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

8. Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року залишено без змін.

9. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для встановлення факту родинних відносин заявника з його племінником, який зник безвісти при виконанні бойового завдання, в порядку цивільного судочинства, зазначивши, що за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин. Спір пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за ним певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати соціальної допомоги члену сім`ї, що перебував на утримані безвісти зниклого військовослужбовця, і не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Узагальнені доводи касаційної скарги

10. 26 лютого2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

11. Підставою касаційного оскарженняухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 зазначає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, посилається на неврахування судами висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах.

12. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб'єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку цивільного судочинства.

13. Зауважує, що підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання стало роз`яснення ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо необхідності підтвердження його родинних зв`язків з ОСОБА_2 . Водночас, не можуть бути об`єднані в одному провадження вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2024 року поновлено

ОСОБА_1 строк на касаційне оскарженняухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 27 грудня 2023 року, відкрито касаційне провадження у справі № 694/2318/23, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

15. 09 квітня 2024 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

16. Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2024 рокусправу № 694/2318/23 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17. У вересні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

18. ОСОБА_1 просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 з 1997 року по день зникнення безвісти останнього, посилаючись на те, що 22 жовтня 2022 рокуйого племінник ОСОБА_2 зник безвісти біля м. Бахмут Донецької області, виконуючи бойове завдання.Метою встановлення факту, що має юридичне значення, заявником визначено отримання грошового забезпечення, матеріальної допомоги та надання пільг, встановлених законодавством України.

Позиція Верховного Суду

19. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

20. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

21. Частиною першою статті 400 ЦПК Українипередбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

22. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

23. Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

24. З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій суд касаційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

25. Відповідно статей 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. Водночас необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

26. Обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом у порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

27. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

28. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

29. Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

30. ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

31. Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

32. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

33. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

34. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

35. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

36. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

37. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.

38. Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

39. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

40. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновку Великої Палати Верховного суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18 та Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, на які посилалися суди попередніх інстанцій при ухваленні оскаржених судових рішень, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

41. Велика Палата Верховного Суду визнала неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

42. У цій постанові підкреслено, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

43. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц за заявоюпро встановлення факту, що має юридичне значення, зазначено, що за відсутності спору з приводу законності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту - віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця - за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні. Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що чинне на момент розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій законодавство не передбачало іншого порядку підтвердження цього факту; його встановлення не пов`язувалося з вирішенням спору, а було необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення і виплати йому одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця-племінника документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником і племінником станом на день загибелі останнього. З огляду на викладене доводи Міністерства оборони України щодо наявності в цій справі спору про право та необхідності її розгляду за правилами адміністративного судочинства було визнано необґрунтованими. Більш того, Велика Палата Верховного Суду погодилася з судом апеляційної інстанції, який застосував частину другу статті 256 ЦПК України у відповідній редакції та відхилив довід Міноборони України про те, що оскільки можливість визнання членом сім`ї військовослужбовця не передбачена у частині першій статті 256 ЦПК України, суд першої інстанції не мав права встановлювати юридичний факт проживання заявника з його племінником однією сім`єю. Визначений у частині першій статті 256 ЦПК України перелік фактів, які могли встановлюватися судом, не був вичерпним.

44. З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , який 22 жовтня 2022 року, будучи військовослужбовцем та виконуючи бойове завдання біля м. Бахмут Донецької області, зник безвісти, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Такий висновок не відповідає приписам статті 255 ЦПК України.

45. Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на доводи заявника щодо неможливості документально підтвердити факт проживання його однією сім'єю із зниклим безвістиплемінником ОСОБА_2 ,що позбавляє його можливості реалізувати права, встановлені законом. Спір з приводу законності відмови у призначенні державою та виплати заявнику грошової допомоги відсутній, на чому наголошував ОСОБА_1 як у заяві про встановлення юридичного факту, так і в апеляційній та касаційній скаргах.

46. Згідно з частинами першою, третьою-четвертою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

47. Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

48. Оскільки порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права призвело до ухвалення незаконних судових рішень, оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідно до статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області

від 02 жовтня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 27 грудня 2023 року скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович