Справа № 395/1162/14-ц
Провадження № 4-с/395/3/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м.Новомиргород

Суддя Новомиргородського районного суду Кіровоградської області Орендовський В.А., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колісник Оксани Дмитрівни,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 р. до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колісник Оксани Дмитрівни, в якій він просив поновити йому строк на звернення до суду, визнати неправомірними рішення державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колісник Оксани Дмитрівни та зобов`язати останню вчинити певні дії в рамках виконавчого провадження.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд зауважує, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналогічного правового висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі № 2608/20647/12.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Виходячи із змісту поданої скарги убачається, що строк звернення з даною скаргою становить десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Зі скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця шляхом визнання неправомірними дій державного виконавця щодо: нарахування заборгованості зі сплати аліментів, накладення арешту на його майно, включення даних стосовно нього до Єдиного реєстру боржників, реєстру осіб, яким тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України, реєстру осіб, яким тимчасово обмежено в праві керування транспортними засобами, ненаправлення матеріалів виконавчого провадження за підвідомчістю до Богунського ВДВС в м. Житомирі.

Як зазначає скаржник, про порушення своїх прав у зв`язку з накладенням арешту (не знятим арештом) на його майно він дізнався ще 20.06.2022 року, про наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 232524,92 грн. дізнався 20.02.2024 року. 27.03.2024 року дані щодо нього внесено до Єдиного реєстру боржників, реєстру осіб, яким тимчасово обмежено в праві виїзду за межі України, реєстру осіб, яким тимчасово обмежено в праві керування транспортними засобами. З відповіді керівника Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.02.2024 року скаржнику фактично стало відомо про те, що матеріали виконавчого провадження не направлено за підвідомчістю до Богунського ВДВС в м. Житомирі. Проте, до суду скаржник ОСОБА_1 звернувся лише 25.04.2024 року.

Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, цікавитися такими, дотримуватися строків.

Доведення факту, що сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася своєчасно до суду за його захистом недостатньо для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду.

Для поновлення строку звернення до суду заявнику потрібно довести наявність об`єктивних обставин, які свідчать про те, що заявник не знав та і не міг дізнатись про порушення своїх прав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

ЄСПЛ прописав, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (Справа «Рябих проти України, рішення від 24.07.2003 р. п.52).

З огляду на наведене, суд вважає, що вищезазначену скаргу подано скаржником з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для скаржника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заявляючи у скарзі клопотання про поновлення строку на подачу скарги на дії державного виконавця скаржник посилається на те, що він двічі, зокрема у лютому і березні 2024 року, оскаржував дії державного виконавця до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте такі дії скаржника лише підтверджують що він був обізнаний про відкрите виконавче провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, про вчинення відповідних процесуальних дій державним виконавцем у виконавчому провадженні. Необхідно зауважити, що ОСОБА_1 не був обмежений у праві оскаржити всі вище зазначені дії державного виконавця у передбачений десятиденний строк безпосередньо лише до суду, так і одночасно подати скаргу до суду і відповідного керівництва державного виконавця. Спосіб, який обрав ОСОБА_1 , є виключно його правом, однак процесуальний закон визначає строк, протягом якого він міг скористатися своїм правом на оскарження дій державного виконавця до суду.

Суд вважає, що вказані обставини не є достатніми, переконливими для поновлення пропущеного строку для подачі скарги та не відносяться до непереборних, пов`язаних із дійсними істотними труднощами, а також не належать до тих, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Отже, беручи до уваги, що скаржником не доведено належними та достатніми доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, суд приходить висновку про відсутність правових підстав у поновленні скаржнику строку для подачі скарги, передбаченого ст.449 ч.1 п.а ЦПК України.

За таких обставин, зважаючи на те, що скарга подана скаржником після закінчення процесуального строку встановленого законом і судом відмовлено в поновленні такого строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, суд приходить до переконливого висновку про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст. ст.126, 447, 448, 449 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колісник Оксани Дмитрівни.

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Колісник Оксани Дмитрівни - повернути заявнику без розгляду.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду

Повний текст ухвали складений 29 квітня 2024 року.

Суддя В.А. Орендовський