Номер провадження: 22-ц/813/3034/24
Справа № 2-2673/10
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред`явлення у справі за позовом прокурора Одеської області, діючого в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Доброва П.В. 01 листопада 2021 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У вересні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду першої інстанції із з заявою, в якій просив видати дублікат виконавчого листа та поновити строки для його пред`явлення у цивільній справі №2-2673/2010 за позовною заявою прокурора Одеської області, діючого в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву обґрунтовано тим, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року позовну заяву прокурора Одеської області, діючого в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 87529,54 грн. та судові витрати у вигляді державного мита у розмірі 707,38 грн. та збору на ІТЗ у розмірі 250 грн.

07 жовтня 2013 року державним виконавцем другого Малиновського ВДВС ОМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40119151.

Постановою державного виконавця другого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 26 червня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Оригінал виконавчого листа було направлено на примусове виконання до Татарбунарського РДВС ГТУЮ в Одеській області.

Однак, з відповіді Татарбунарського РДВС ГТУЮ в Одеській області вбачається, що виконавчий лист №2-2673/10 від 04 вересня 2013 року, виданий Комінтернівським районним судом Одеської області, до відділення не надходив.

Виходячи з вищевикладеного, представник Банку вважав, що оригінал виконавчого листа з примусового виконання боржником ОСОБА_1 заочного рішення від 07 грудня 2010 року було втрачено за незалежних від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ООУ АТ «Ощадбанк» причин, внаслідок чого заявник позбавлений можливості пред`явити його до виконання в установлений законом строк.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред`явлення було задоволено.

Поновлено АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі №2-2673/2010 за позовною заявою прокурора Одеської області, діючого в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Видано дублікат виконавчого листа у справі №2-2673/2010 за позовною заявою прокурора Одеської області, діючого в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Так, для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання необхідна наявність причини, яка буде визнана судом поважною. Однак, у даному випадку Банком не наведено жодної поважної причини для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 07 грудня 2010 року позовну заяву прокурора Одеської області, діючого в інтересах ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 87529,54 грн. та судові витрати у вигляді державного мита у розмірі 707,38 грн. та збору на ІТЗ у розмірі 250 грн.

07 жовтня 2013 року державним виконавцем другого Малиновського ВДВС ОМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №40119151.

Постановою державного виконавця другого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 26 червня 2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Оригінал виконавчого листа направлено на примусове виконання до Татарбунарського РДВС ГТУЮ в Одеській області.

У березні 2016 року, серпні-жовтні 2017 року, квітні 2019 року АТ «Державний ощадний банк України» звертався із запитами щодо інформації про хід виконавчого провадження до Малиновського ВДВС ОМУЮ та Татарбунарського РДВС ГТУЮ в Одеській області.

19 липня 2019 року Татарбунарського РДВС ГТУЮ в Одеській області надав заявнику інформацію, з якої вбачається, що виконавчий лист №2-2673/10 від 04 вересня 2013 року, виданий Комінтернівським районним судом Одеської області, до відділення не надходив.

Виходячи з вищевикладених обставин, представник заявника вважав, що оригінал виконавчого листа з примусового виконання боржником ОСОБА_1 заочного рішення від 07 грудня 2010 року було втрачено за незалежних від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ООУ АТ «Ощадбанк» причин, внаслідок чого заявник позбавлений можливості пред`явити його до виконання в установлений законом строк.

Згідно п.п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Оригінал виконавчого документа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює пред`явити його до виконання.

Таким чином, факт втрати виконавчого документа є свідченням неможливості виконання рішення суду, а обставини, за яких це сталось, не можуть негативно впливати на права стягувача.

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Відсутність доказів на підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа є підставою для відмови в задоволенні заяви. Тобто, факт втрати виконавчого документа має бути підтверджений відповідними документами, які необхідно долучити до заяви.

Згідно ч. 1, 6 ст. 487 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про видачу виконавчого листа або про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого документа можна звернутися лише в межах строків пред`явлення його до виконання.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а вразі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Так, стягувач вказує, що виконавчий лист був втрачений виконавчою службою, посилаючись на те, що на його адресу з моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання оригінал виконавчого листа не надходив.

Колегія суддів приймає до уваги, що АТ «Державний ощадний банк України» звернулось із запитами до Малиновського ВДВС ОМУЮ та Татарбунарського РДВС ГТУЮ в Одеській області про хід виконавчого провадження та щодо місця перебування виконавчих документів у червні 2015 року, у березні 2016 року, потім через півтора роки у серпні-жовтні 2017 року, та отримало відповідь лише у квітні 2019 року, після чого Банк звернувся до суду із даною позовною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові по справі N 2-461/09 від 02 червня 2020 року, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Європейський суд неодноразово зазначав в свої рішеннях, що якщо звичайний строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Враховуючи те, що наведені АТ «Ощадбанк» підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа є поважними, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви АТ «Ощадбанк» про видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред`явлення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 вищевказані висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, оскільки сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби свідчить про те, що такий було втрачено.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 квітня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе