УХВАЛА

25 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 759/7900/23

провадження № 61-5201ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення недоотриманого доходу (збитків),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 07 березня 2024 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставами касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає таке: суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, від 07 липня 2020 року у справі № 796/10217/15-ц, від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц, Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 703/3303/20; існує необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц щодо застосування норми статті 22 ЦК України, який застосований апеляційним судом; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми статті 22 ЦК України для вирішення питання про стягнення позивачем збитків (у вигляді неповерненої суми кредиту) за кредитним договором наданим в іноземній валюті - доларах США (з урахуванням положень статті 1049 ЦК України), у випадку коли борг обліковувався і відображений на балансі кредитора в іноземній валюті, за наявності судового рішення яким підтверджено розмір заборгованості у валюті зобов`язання (станом на дату подачі позовної заяви), однак судове рішення ухвалене в національній валюті та виконане відповідачами через значний період часу після його ухвалення в національній валюті та вимоги кредитора за зобов`язаннями позичальника не задоволено в повному обсязі.

Отже, заявник підставами касаційного оскарження визначає пункти 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заявник одночасно зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц та необхідновідступити від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц щодо застосування норми статті 22 ЦК України, яку застосував суд апеляційної інстанції. Отже, на думку позивача, необхідно застосувати висновки, викладені у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду, водночас відступити від цього висновку.

Таким чином, заявнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції (чи суд не застосував правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, чи необхідно відступити від цього висновку).

Тому заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги із врахуванням викладеного, додати докази надсилання учасникам справи копії нової редакції касаційної скарги через систему «Електронний Суд» або листом з описом вкладення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 20 травня 2024 року, але який не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник