ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1889/23

Провадження № 22-ц/4820/1712/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 677/1889/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі по тексту - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № № 2944980 від 15.02.2022 року в сумі 75608,30 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 60608,30 грн. - сума заборгованості за процентами; заборгованість за кредитним договором № 5556616 від 17.02.2022 в сумі 88182,50 грн, з яких: 25000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63182,50 грн - сума заборгованості за процентами; за кредитним договором № від 22.02.2022 в сумі 20296 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16296 грн - сума заборгованості за процентами а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 15.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі - ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2944980 на суму 15000 грн. Однак, після отримання кредитних коштів відповідач не здійнював свої зобов`язання з повернення коштів.

17.05.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №17052023, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 17.05.2023 до Договору факторингу №17052023 від 17.05.2023, «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 75608,30 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 60608,30 грн. - сума заборгованості за процентами.

Крім того, 17.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (надалі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5556616 на суму 25000 грн. Однак, після отримання кредитних коштів відповідач не здійнював свої зобов`язання з повернення коштів.

19.06.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19062023, згідно з умовами якого товарство приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Так, відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 88182,50 грн, з яких: 25000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63182,50 грн - сума заборгованості за процентами.

Також, 22.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (надалі - ТОВ «ІНФІНАНС») та ОСОБА_1 було укладено договір позики № на суму 4000 грн. Однак, після отримання кредитних коштів відповідач не здійнював свої зобов`язання з повернення коштів.

24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24/11-22, згідно з умовами якого позивач прийняв права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, згідно додатку № 2.

Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року , «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20296 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16296 грн - сума заборгованості за процентами.

Зважаючи на вказане, оскільки відповідач не виконав свої обов`язки за договорами № № 2944980 від 15.02.2022 року, № 5556616 від 17.02.2022, і № від 22.02.2022 та має перед позивачем зазначені вище заборгованості за вказаними договорами, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказані суми заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області в задоволені вказаного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подало апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Вказує, що висновок суду про відмову в позові, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження надання первісними кредиторами ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ІНФІНАНС» відповідачу кредитних коштів відповідно до умов кредитних договорів, в тому числі шляхом перерахування на картковий рахунок є необґрунтованим, суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи та нормам чинного законодавства. Наведена судом підстава для відмови в позові за свою суттю є підставою істотного порушення умов договору та є підставою для задоволення позову про розірвання відповідних договорів, однак, такі вимоги як визнання недійсними чи встановлення факту неукладення договорів не були пред`явлені відповідачкою.

Крім того, судом не враховано правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 24.02.2016р. №6-50цс16 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Також, на думку апелянта, предмет доказування в цивільному процесі повністю залежить від правових позицій сторін. При цьому, обставини, які не мають значення для вирішення справи по суті, не підлягають доказуванню сторонами та встановлюються судом.

Отже, вважає, що Красилівським районним судом було надмірно використано при розгляді вказаної справи предмет спору, шляхом застосування положень, які відносяться до категорії справ, предметом спору яких є розірвання договорів на підставі істотного порушення їх умов чи визнання їх недійсними.

Крім того, зауважує, щодо сумнівів про отримання коштів, то вказує, що ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже доступ до виписок по картці має банк та ОСОБА_1 для первісних кредиторів така інформація є закритою так як становить банківську таємницю. І, на думку апелянта, саме ОСОБА_1 мав би представити виписку по рахунку в підтвердження відсутності надходжень коштів від кредиторів, однак, будь яких належних доказів в спростування позовних вимог відповідачем не надано.

Дослідивши доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлено, що 15.02.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 29449801, Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника Р669, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 10 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін».

Відповідно до п.1.2 кредитного договору товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за кредитом, та виконати обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 15000,00 грн.,

Згідно з п. 1.3. строк кредиту - 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Таким чином, строк дії договору № 2944980 - з 15.02.2022 року по 16.03.2022 року включно.

Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в

Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до даного Договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка 0,70 % в день, та застосовується на визначених у пп.1.4.2 умовах.

Згідно з п. 2.4 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору.

У п. 2.1 сторони кредитного договору № № 2944980 від 15.02.2022 року визначили, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 2.2 Договору дата надання кредиту: 15.02.2022 або 16.02.2022.

В п. 1.13. договору вказано, що перед укладенням цього договору товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта.

У відповідності до п. 2.3. кредитного договору у разі, якщо клієнт не сплатив кредит у строк, передбачений в п. 1.2 цього договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитом.

17.05.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі у договорі Фактор) та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі у договорі Клієнт) укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників,який формується згідно з Додатком № 1, та є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник, кредитний договір № 2944980, 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 60608,30 грн - сума заборгованості за процентами.

Позивач вказав, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 60608,30 грн - сума заборгованості за процентами.

При цьому, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» пунктів 2.1, 2.2 та 2.4 Договору щодо перерахування суми кредиту 15000 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки ОСОБА_1 , реквізити якої надані ним Товариству з метою отримання кредиту.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2944980 від 15.02.2022 року проведений за період з 17.05.2023 року по 31.10.2023 року, та містить суму заборгованості, яка вказана у витязі з реєстру боржників до договору факторингу №17052023 від 17.05.2023.

Розрахунок заборгованості за період з дати укладення кредитного договору № 2944980 від 15.02.2022 року і до відступлення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» позивачу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2944980 в матеріалах справи відсутній.

Також, 17.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5556616 (надалі - кредитний договір № 5556616).

Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника А808416, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 10 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін».

Відповідно до п. 1.4 Договору, - сума кредиту 25000 грн.

Відповідно до п. 1.4 Договору, строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору.

Відповідно до п.1.5. Договору процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п. 1.5.2. Договору знижена процентна ставка становить 0,597% в день.

Згідно з п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2.2 Договору дати надання кредиту: 17.02.2022 або 18.02.2022.

Згідно з п. 2.4 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1. Договору.

19.06.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 19062023, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.06.2023 до Договору факторингу №19062023 від 19.06.2023, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 5556616, 25000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63182,50 грн - сума заборгованості за процентами.

Позивач стверджував, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 88182,50 грн, з яких: 25000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63182,50 грн - сума заборгованості за процентами.

При цьому, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» пунктів 2.1, 2.2 та 2.4 Договору щодо перерахування суми кредиту 25000 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки ОСОБА_1 , реквізити якої надані ним Товариству з метою отримання кредиту.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5556616 від 17.02.2022 проведений за період з 19.06.2023 року по 31.10.2023 року, та містить суму заборгованості, яка вказана у витязі з реєстру боржників до договору факторингу №19062023 від 19.06.2023 року.

Розрахунок заборгованості за період з дати укладення кредитного договору № 5556616 від 17.02.2022 року і до відступлення ТОВ «Авентус Україна» позивачу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5556616 в матеріалах справи відсутній.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Отже, на підставі вищенаведених матеріалів та обставин, судом було вірно встановлено, що позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» відповідно до Договору факторингу № 17052023 та Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023р. набуло прав вимоги за наступними договорами: Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 29449801 від 15.02.2022р..; Договору про надання споживчого кредиту № 5556616 від 17.02.2022р.

Однак при цьому, відмовляючи в позові, суд вказав, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що первісними позикодавцями ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було передано відповідачу кошти за кредитними договорами. І такі висновки суду є вірними.

З вказаними висновками місцевого суду погоджується і апеляційний суд.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Позивачем не надано будь-яких доказів, що первісним кредитом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» були перераховані ОСОБА_1 кошти за кредитним договором № 2944980 від 15.02.2022р. на його банківську карту, як це передбаченго умовами договору про видачу кредитних коштів. Не надано позивачем і доказів про перерахування коштів ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» ОСОБА_1 за умовами кредитного договору № 5556616 від 17.02.2022 року.

Такі докази не були надані ні при поданні позову, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні при поданні апеляційної скарги. Позивачем не було заявлено і клопотань про витребування відповідних доказів судом.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору № /2 від 22.02.2022р., то колегія судів також погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в позов, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.02.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 та надано осьтанньому кредит згідно заявки-анкети №4050234 від 22.02.2022.

Договір позики № /2 від 22.02.2022 року підписано електронним підписом позичальника 9s4u7w, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить розділ 6 договору «Додаткова інформація».

Відповідно до умов договору позики № /2 його сторони узгодили істотні умови договору: загальна сума кредиту 4000 грн., строк користування кредитом 12 місяців, номінальна відсоткова ставка 2,1 % за один день користування кредитом, за умови дії програми лояльності, річна номінальна ставка - 766,5 5% за умови дії програми лояльності, загальна вартість кредиту 34744 грн. За відсутності програми лояльності, або її призупинення, скасуванні застосовується річна відсоткова ставка 1277,5%.

Відповідно до заявки-анкети ОСОБА_1 від 22.02.2022 на отримання кредиту в сумі 4000 грн, яка підписана електронним підписом позичальника 9s4u7w, ОСОБА_1 повідомив ТОВ «ІНФІНАНС» реквізити своєї банківської платіжної картки НОМЕР_1 .

Згідно з квитанцією про сплату № 139761241 від 22.02.2022 ТОВ «ІНФІНАНС» на карту НОМЕР_2 22.02.2022 року о 23 год. 29 хв. зараховано 4000 грн.

Згідно з Додатком № 1 до Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 22.02.2022 року, який не містить підписів сторін договору, сума кредиту за договором 4000 грн, реальна річна процентна ставка 37427,74, загальна вартість кредиту 34744,00 грн.

24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 24/11-22, згідно з умовами якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, перелік яких вказано у реєстрі боржників, згідно Додатку № 1.

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 24.11.2022 року до Договору факторингу №24/11-22 від 24.11.2022 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 20296 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16296 грн - сума заборгованості за процентами за договором позики .

Відповідно до довідки ТОВ «ІНФІНАНС» клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № від 22.02.2022року, ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 9s4u7w, час відправки ідентифікатора позичальнику: 22.02.2022, номер телефону/електронна пошта на яку відправлено ідентифікатор: 92.

Договір № від 22.02.2022року, за яким ТОВ«ІНФІНАНС» відступлено позивачу право грошової вимоги до позовної заяви не долучений.

Як вбачається з наданих суду доказів, ТОВ «ІНФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги за договором - № від 22.02.2022 року. Однак, до матеріалів справи долучено договір № /2, від 22.02.2022 року .

Докази переходу права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором № від 22.02.2022 року, за яким позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, в матеріалах справи відсутні.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відмовивши в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення заборгованості за договором - Пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 22.02.2022 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки анкети №4050234 від 22.02.2022р. суд вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів переходу права вимоги від ТОВ «ІНФІНАНС» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним договором, оскільки до матеріалів справи такий договір не доданий.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із таким висновком та вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком, на підтвердження права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором договором - Пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 від 22.02.2022 року (оферта) та надання кредиту згідно Заявки анкети №4050234 від 22.02.2022р., тому відсутні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за цим кредитним договором.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта що предмет доказування в цивільному процесі повністю залежить від правових позицій сторін, обставини, які не мають значення для вирішення справи по суті, не підлягають доказуванню сторонами та встановлюються судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом належним чином.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести обставини щодо укладення кредитних договорів, перерахування коштів позичальнику, не виконання позичальником умов договорів та факт набуття та переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора.

Вказані обставини, тобто свої вимоги позивач не довів належними і допустими доказами в повному обсязі. Не заявив клопотання про витребування судом відповідних доказів в банківських установах, хоча не був позбавлений такого права в суді першої інстанції. При поданні апеляційної скарги, відповідні докази також не були надані позивачем та не пред`явлено відповідного клопотання. Водночас, слід зауважити, що покладення на відповідача обов`язку щодо доведення обставини не перерахування йому коштів, суперечить принципу змагальності цивільного процесу.

Пр цьому твердження апелянта, що кредитні договора № від 22.02.2022 та № /2 від 22.02.2022 є одним і тим же договором без надання достатніх і налжених доказів є припушенням, а доказування відповідно до норм ст. 81 ЦПК України не може грутуватись на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Заочне рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова