ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3778/24 Справа № 197/413/23 Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Райффайзен банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 197/413/23 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року (суддя Шевченко О.В.), ухвалене в приміщенні Широківського районного суду Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2023 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звернулося до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», у зв`язку з чим сторони підписали Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398.Забезпечення проведення розрахунку здійснюється за Правилами та Тарифами ведення та обслуговування Карткових рахунків. Однак, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, заборгованість не погашена та не сплачені нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 30 січня 2023 року становить 102 355,15 грн, яка складається з: 72 354,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом (в т.ч. прострочена заборгованість із щомісячного внеску в сумі 52 322,27 грн.) та 30 001,15 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом.

Проси суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 102 355,15 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року в задоволенні позову АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку, довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», посилається на порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що банком надані суду первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Надана виписка по карткових рахунках та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. З виписки випливає, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах, розраховувався за товари та послуги того. Крім того, відповідач частково погашала наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , звернувся до АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», де зазначав, що має намір отримати кредит та бажаний строк кредитування. В результаті чого між сторонами було підписано Заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398.Забезпечення проведення розрахунку здійснюється за Правилами та Тарифами ведення та обслуговування Карткових рахунків. Однак, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, заборгованість не погашена та не сплачені нараховані відсотки за користування кредитними коштами. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 30 січня 2023 року становить 102 355,15 грн, яка складається з: 72 354,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом (в т.ч. прострочена заборгованість із щомісячного внеску в сумі 52 322,27 грн.) та 30 001,15 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом розміру заборгованості, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку, довідки про відкриття кредитного рахунку та умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалася кредитна картка, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем.

Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можливо з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У спірних правовідносинах саме на Банк покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 910/1580/18; від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18.

У справі, що переглядається, банк довів належними і допустимими доказами факт укладення між банком та ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів (виписка по картковому рахунку, кредитним договором, умовами надання кредитної карти, заявою про відкриття карткового рахунку), тобто виконання належним чином своїх обов`язків, та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про існування правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.03.2021 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», та ОСОБА_1 було складено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти, в межах поточного ліміту, а саме: 71 200 грн. 00 коп. строком на 48 місяців.

Відповідно до п. 1.6 складеної Заяви про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398, процентна ставка за користування кредитом фіксована і становить 48 % річних (а.с.9).

Дата сплати щомісячного ануїтетного платежу 20 числа кожного місяця згідно до Додатку 1 до Заяви № 010/3663/82/1043398 (а.с.9).

Із наведеного слідує, що Заява про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398 від 25.03.2021 є укладеним з додержанням письмової форми та підписаний відповідачем ОСОБА_1 .

Отже, встановлено, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, вони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідач ОСОБА_1 повністю погодився з умовами кредитного договору, в якому, зокрема, чітко вказано розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується наявністю її особистого підпису.

Проте, всупереч вимогам пунктів 1.2, 3.2.2 та 3.2.3 Заяви про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398 від 25.03.2021, позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно з умовами договору погашення кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим станом на 30 січня 2023 року заборгованість позичальника перед банком складає: становить 102 355,15 грн, яка складається з: 72 354,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом (в т.ч. прострочена заборгованість із щомісячного внеску в сумі 52 322,27 грн.) та 30 001,15 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом.

Проте, суд першої інстанції на вищевикладене уваги не звернув, залишивши поза увагою погодження між сторонами суми кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом в Заяві про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредитна картка» № 010/3663/82/1043398 від 25.03.2021 та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунок заборгованості, а також виписку по рахунку, вважає, що до стягнення підлягає заборгованість за кредитним договором від 25.03.2021 року у розмірі, визначеному позивачем, а саме 102 355,15 грн.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про задоволення позовних вимог АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції 2 684,00 грн, та переглядом у суді апеляційної інстанції 4 026,00 грн, що становить загальну суму 6 710, 00 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», задовольнити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість за заборгованості за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/36638/82/1043398 від 25.03.2021 року в розмірі 102 355 (сто дві тисячі триста п`ятдесят п`ять ) грн 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та переглядом у суді апеляційної інстанції в сумі 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова