Справа № 146/988/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування

представник позивача: адвокат Самар В.О.

свідок: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

01 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку, площею 1,9129 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, Паланський старстинський округ.

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Паланка Тульчинського району помер ОСОБА_4 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,9129 га, розташована на території Паланської сільської ради.

ОСОБА_4 та мати позивача ОСОБА_5 проживали разом без реєстрації шлюбу протягом 21 року (з 1991 року по 20.06.2012 року).

25 червня 2010 року ОСОБА_4 заповів вищезазначену земельну ділянку позивачу ОСОБА_1 .

При зверненні до державного нотаріуса з метою прийняття спадщини за заповітом позивачу стало відомо, що від імені ОСОБА_4 складено заповіт від 15 листопада 2011 року, згідно якого заповідав вищезгадану земельну ділянку своїй дочці ОСОБА_2 , яка є громадянкою рф та проживає в Московській області.

Позивач вважає заповіт від 15 листопада 2011 року нікчемним.

Позивач вказує, що заповіт був підписаний від імені ОСОБА_4 . ОСОБА_6 чоловіком доньки ОСОБА_4 .

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 липня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 22 серпня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 серпня 2024 року підготовче засідання у справі відкладено на 05 вересня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 05 вересня 2024 року підготовче засідання у справі відкладено на 24 вересня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 вересня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 17 жовтня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 17 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 07 листопада 2024 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Самар В.О. позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити. Пояснив, що заповіт від 2011 року не був підписаний заповідачем. Заповіт посвідчено ОСОБА_3 . Вказав, що у разі, якщо заповідач не може прочитати заповіт та підписати його, то заповіт підписується за участі двох свідків. Даний заповіт підписаний ОСОБА_6 попередній заповіт підписаний ОСОБА_4 Відповідач є громадянкою РФ та спірну земельну ділянку отримати не може. Представник позивача уточнив, що право власності на земельну ділянку просить визнати в порядку спадкування за заповітом.

Відповідач, ОСОБА_2 у судове засідання двічі не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна в судове засідання не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву, в якій зазначила, що просить справу розглянути без її участі.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що на даний час пенсіонерка, раніше працювала секретарем сільської ради. Заповітів ОСОБА_4 писав два. У неї були повноваження на складання заповітів. Перед складанням другого заповіту до неї прийшла дочка ОСОБА_4 ОСОБА_7 , сказала, що батько хоче скласти заповіт. Вона прийшла до нього додому, він був лежачий і він зі складнощами на її запитання, чи хоче він скласти заповіт на все своє майно на дочку відповів «так». Заповіт був складений в сільській раді, далі принесли його додому, де ОСОБА_6 його зачитав. ОСОБА_6 був вже в хаті коли вона приїхала читати заповіт. Чи перебуває ОСОБА_6 в родинних відносинах із ОСОБА_8 свідку невідомо. ОСОБА_6 прочитав та підписав заповіт, бо заповідач не міг читати, писати і йому було складно говорити, що свідок бачила самостійно. ОСОБА_2 незадовго до того, як прийшла в сільську раду приїхала в село. Рукописний текст в заповіті читав ОСОБА_6 . Запис «його текст відповідає моїм дійсним намірам» писав ОСОБА_6 , був такий шаблон. Текст був вписаний в домі ОСОБА_4 . Коли ОСОБА_6 читав заповіт вголос ОСОБА_4 це чув. ОСОБА_2 також була поруч. Свідок вважає заповіт складений в 2011 році дійсним і законним. Перший заповіт складався вдома в ОСОБА_4 , ручкою писав він сам.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши представника позивача, свідка, розглянувши заяву третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Паланка, Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_4 .

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_4 .

В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до копії заповіту від 15 листопада 2011 року, ОСОБА_4 все майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_2 . Заповіт посвідчено секретарем сільської ради ОСОБА_3 . В заповіті вказано, що заповіт записаний ОСОБА_3 зі слів ОСОБА_4 . У зв`язку з хворобою ОСОБА_4 та неможливістю прибути у сільську раду на особисте прохання, за його дорученням у його та у присутності ОСОБА_3 заповіт прочитано та підписано ОСОБА_6 . Заповіт до підписання прочитаний ОСОБА_4 вголос. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. Заповіт містить рукописний напис: «Текст заповіту прочитано мною вголос, його зміст та умови відповідають моїм дійним намірам» засвідчений підписом ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст. 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Згідно ст. 1251 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках.

У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю.

Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт.

Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Згідно ст. 1253 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Таким чином, оскільки заповіт від 15 листопада 2011 року складений без присутності двох свідків, тобто складений з порушенням вимог щодо посвідчення такого заповіту, суд констатує, що даний заповіт є нікчемним.

Відповідно до копії заповіту від 25 червня 2010 року, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 1,9129 га, яка розташована на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та належить йому на підставі державного акту на право особистої власності на землю серії ВН № 098698, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 28 лютого 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 651 заповів ОСОБА_1 .

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН № 098698 від 28.02.2003 ОСОБА_4 на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 23 вересня 2002 року № 314 є власником земельної ділянки площею 1,9129 га, кадастровий номер земельної ділянки: 040000440, розташованої на території Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 651.

Відповідно до копії рішення Томашпільського районного суду від 26.06.2018 у справі № 146/406/18 встановлено той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 098698, виданий 28 лютого 2003 року Томашпільською районної державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_4 належить ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Паланка Томашпільського району Вінницької області.

Згідно довідки Паланського старостинського округу Томашпільської селищної ради № 14-11-12/12 від 02.02.2024 року, після смерті вітчима ОСОБА_4 , який проживав у селі Паланка Тульчинського району Вінницької області та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, посвідченої державним актом на земельну частку (пай) серії ВН № 098698, площею 1,9129 га. Після смерті вітчима ОСОБА_4 спадкоємцем за заповітом являються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно довідки Паланської сільської ради Томашпільського району від 10.10.2012 №519, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно проживали в АДРЕСА_1 разом на протязі 21 року, а саме з 1991 року до дня смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та вели спільне господарство.

Згідно довідки Паланської сільської ради Томашпільського району від 03.10.2012 №512, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійсно проживали в АДРЕСА_1 із 1991 року до дня смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в одному господарському номері в будинку ОСОБА_5 .

Як видно з довідки Паланської сільської ради Томашпільського району від 19.09.2012 №91, сім`я жителів смт. Томашпіль ОСОБА_1 та ОСОБА_9 здійснювала поховання жителя с.Паланка ОСОБА_4 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки Паланської сільської ради Томашпільського району від 12.03.2018, після смерті вітчима ОСОБА_4 , який проживав у селі Паланка, Томашпільського району, Вінницької області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, посвідченої державним актом серії ВН № 098698 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,9129 га. Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 .

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 15.05.2024 на заяву ОСОБА_1 останньому повідомлено, що заповідач має право у будь який час скасувати заповіт, заповідач має право у будь який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше скасовує попередній заповіт повністю, або в тій частині в якій він йому суперечить. Для вирішення питання запропоновано останньому звернутися до суду.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як встановлено із відповіді державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори від 30.07.2024 на запит суду, спадкова справа після померлого ОСОБА_4 заведена за заявою ОСОБА_2 - відповідачки по справі. Свідоцтв про право на спадщину спадкова справа не містить.

Висновки суду за результатом розгляду справи.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачем доведено, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4 , що складається із земельної ділянки площею 1,9129 га, розташованої на території Паланської сільської ради.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 220, 328, 396, 640, 657, 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1 ст. 1225, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :04:000:0440, площею 1,9129 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, Паланський старстинський округ.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 25 березня 1997 року Томашпільським РВУМВС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державний нотаріус Тульчинської державної нотаріальної контори Тимчик Наталія Федорівна, адреса:23600, Вінницька область, м.Тульчин, вул. М.Леонтовича, 47.

Повний текст рішення виготовлено: 15 листопада 2024 року

Суддя: О. В. Пилипчук