Провадження № 2/344/4828/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2024 року місто Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Мелещенко Л.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

18 листопада 2024 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_3 надійшла позовна заява до відповідача ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 листопада 2024 року вказану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя виходить з наступного.

Нормами статей 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить:

1. визнати двокімнатну квартиру загальною площею 71,8 кв.м, житлова площа (кв.м): 34,1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата, час державної реєстрації: 25.03.2019 14:12:02, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

2. визнати гараж № ХХХІІІ, А загальною площею: 16,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, дата, час державної реєстрації: 25.03.2019 14:16:49, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

3. в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на:

- 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 52,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 1/2 частину гаража № ХХХІІІ, А , загальною площею: 16,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

4. в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер невідомий позивачу, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на:

- 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 52,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- 1/2 частину гаража № ХХХІІІ, А, загальною площею: 16,1 кв.м, , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

У відповідності до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Згідно положень підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1211,20 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не більше 15140,00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна, а згідно пункту 9 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, дійсною вартістю нерухомого майна.

Позивач зазначає, що позов не містить вимог майнового характеру.

Проте, виходячи зі змісту позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги майнового характеру, але до позову не долучений документ про сплату судового збору у розмірі, встановленому законом.

20 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надав до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання даної позовної заяви, оскільки позивач у 2023 році доходів не отримував та витребування доказів.

Дослідивши дане клопотання позивача, суддя вважає, що його необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Заявник у заяві посилається на наявність скрутного матеріального становища, у зв`язку з чим не має можливості сплатити судовий збір та просить витребувати відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків позивача за період з першого кварталу 2023 року по четвертий квартал 2023 року.

Відповідно до частини першої-другої статті 84 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Враховуючи те, що позивачем не доведено, що є певні складнощі щодо отримання даних доказів, враховуючи наявність заяви щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 18 листопада 2024 року, не долучено жодних відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Згідно з частиною першою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Стаття 136 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Як вказано у частині першій статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, статтею 8 Закону України Про судовий збір встановлений виключний перелік умов, за яких позивачу може бути відстрочено чи розстрочено сплату судового збору, зменшено або звільнено від його сплати.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 133, 136 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 136 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За відсутності першорядної підстави для звільнення від сплати судового збору, другорядні підстави (такі як предмет позову) не можуть братися до уваги.

З урахуванням вимог статті 136 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України «Про судовий збір», з власної ініціативи.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 136 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що заявник не надає жодних доказів про свій майновий стан, зокрема, таких як довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

За таких обставин суддя не вбачає підстав для звільнення від сплати судового збору.

Також суддя зазначає, що до позову не доданий документ, що підтверджує дійсну вартість спірного майна станом на час подання позовної заяви до суду, що унеможливлює визначити ціну позову і відповідно від вартості майна сплатити судовий збір.

Частина перша статті 177 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Але позивачем, в порушення вимог частини першої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України, до заяви не надано доказів надіслання позовної заяви з додатками відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої-другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків шляхом:

1) долучення документу про визначення дійсної вартості спірного нерухомого майна;

2) обрахування розміру судового збору, виходячи з дійсної вартості майна, додання документа про підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі;

3) надання доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Керуючись ст.ст. 133, 136, 175, 177, 185, 259, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И Л А :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовити у повному обсязі.

У задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - відмовити у повному обсязі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна - залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мелещенко Л.В.