Справа № 752/8324/22
Провадження № 2/752/777/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.09.2024 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Мазур Ю.Ю.

секретаря - Бєляєвої К.Д.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Галич І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконними та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.07.2022 у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконними та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було відкрито провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12.07.2023 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Галич Ірини Леонідівни про відвід судді Кордюкової Ж.І. у справі №752/8324/22 за позовною завою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2023 року, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Мазура Ю.Ю.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що з квітня 2020 позивач працює в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортний банк України» на посаді директора Департаменту з комплаєнс-контролю на підставі трудового договору від 23.04.2020. 20.12.2021 позивачу стало відомо, що відповідач проводить службове розслідування щодо можливого недодержання працівниками Департаменту комплаєнс-контролю процедури системи управління ризиками та контролю за дотриманням норм (комплаєнм) Банку під час здійснення контролю за діяльністю компаній, пов?язаних із громадянином ОСОБА_4 , під час визначення ризиків ділових відносин. Відповідне рішення, оформлене витягом з протоколу № 29, було прийнято Наглядовою радою АТ «Укрексімбанк» під час засідання, яке відбувалось 16-17 грудня 2021 з питання порядку денного № 34. На даному засіданні Наглядової ради АТ «Укрексімбанк», з грубим порушенням положень ст. 46 КЗпП України, було прийнято рішення про погодження відсторонення позивача від роботи шляхом обмеження доступу до корпоративної електронної пошти Банку, документів та приміщень Банку на період до завершення Службового розслідування. На виконання вказаного рішення В.о. Глови Правління Єрмаковим С.О. було видано наказ № 2147-к «Про обмеження прав доступу ОСОБА_1 і ОСОБА_6 », яким позивача було фактично відсторонено від займаної посади - директора Департеаменту комплаєнс-контролю на період з 20.12.2021 по 24.12.2021 включно. В подальшому, як вважає позивач, незаконним наказом В.о. Голови Правління Єрмаковим С.О. № 67-к від 20.01.2022, дію Наказу № 2147-к про відсторонення було продовжено на невизначений строк, а саме прийняття Наглядовою радою АТ «Укрексімбанк» окремого рішення про припинення дії рішення Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від16-17.12.2021 (протокол №2). Позивач зазначає, що відповідач не надсилай йому жодного рішення від Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» та жодного рішення за результатами проведеного службового розслідування відносно позивача. 21.03.2022 позивача було звільнено згідно з наказом Банку від 21.03.2022 № 288-к за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді і виконуваній роботі внаслідок недостатності кваліфікації, що перешкоджає проводженню даної роботи. Позивач зауважує, що про існування вказаного наказу йому нічого відомо не було, жодних дій щодо ознайомлення з наказом про звільнення відповідач не вчинював, вказаний наказ позивачу під розпис не вручався.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати та скасувати Наказ АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 21.03.2022 № 288-к про звільнення ОСОБА_7 з посади директора Департаменту комплаєнс-контролю АТ «Державний експортно-імпортний банк України» у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді і виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, що перешкоджає продовженню даної роботи; визнати незаконним та скасувати рішення Наглядової ради АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 28.01.2022 (протокол №3), яким звільнено ОСОБА_1 з посади з посади директора Департаменту комплаєнс-контролю Банку з наступного робочого дня після отримання листа НБУ про погодження такого звільнення (останній робочий день) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; византи незаконним та скасувати рішення Наглядової ради АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 17-18.02.2022 (протокол № 4), яким звільнено ОСОБА_8 з посади директора Департаменту комплаєнс-контролю АТ «Державний експортно-імпортний банк України», а саме припинено (розірвано) укладений ним трудовий договір на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту комплаєнс-контролю АТ «Державний експортно-імпортний банк України»; стягнути з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; стягнути судовий збір; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновленн на роботі та присудження виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2023 прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Постановлено проводити розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та признаено підготовче судове засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2023 питання про відвід головуючого судді Мазура Юрія Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кордюкової Ж.І. від 11.09.2023 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.09.2023 питання про відвід головуючого судді Мазура Юрія Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - передано на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Чередніченко Н.П. від 04.10.2023 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. у цивільній справі № 752/8324/22.

В судове засідання з?явився позивач та його представник, які зазначили, що оскаржуване рішення банку було незаконним. Просили звернути увагу на те, що ОСОБА_1 не було надано право на ознайомлення з матеріалами службового розслідування, при цьому, Акт, який був винесений після службового розслідування,, був покладений до підстави звільнення. Просили позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема, з підстав викладених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України та частина перша статті 4 ЦПК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким актом національного законодавства України є, зокрема, Конвенція Міжнародної Організації Праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N 3933-XII (далі - Конвенція).

Згідно із статтею 4 вказаної Конвенції трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

За змістом пункту 2 статті 9 вказаної Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Судом встановлено, що 06.04.2020 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду директора Департаменту з комплаєнмс-контролю АТ «Державний експортно-імпортний банк України» відвпоідно до наказу № 181-к від 06.04.2020, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Нагядова рада АТ «Державний експортно-імпортний банк України» прийняла рішення від 26-27.03.2020 (протокол № 15) про призначення ОСОБА_1 на посаду директора Департаменту з комплаєнс-контролю Банку. Відповідно до наказу Банку від 06.04.2020 № 181-к ОСОБА_1 було призначено на вказану посаду.

20.12.2021 АТ «Державний експортно-імпортний банк України» видано наказ № 2147-к щодо здійснення заходів з обмеження ОСОБА_1 прав доступу до службових приміщень Банку, службових інформаційних ресурсів та сервісів автоматизованих систем банку на період з 20.12.2021 по 24.12.2021 включно.

24.12.2021 наказом АТ «Державний експортно-імпортний банк України» № 2175-к у відповідності до рішення Наглядової ради Банку від 16-17.12.2021 (протокол № 29) було продовжено дію наказу Банку від 20.12.2021 № 2147-к до завершеня проведення службового розслідування, та продовжені заходи щодо обмеження ОСОБА_1 прав доступу до службових приміщень Банку, службових інформаційних ресурсів та сервісів автоматизованих систем Банку на період до завершення службового розслідування.

29.12.2021 за результатами службового розслідування, проведеного на виконання розпорядження від 20.12.2021 № 216-р, було складено акт, яким встановлено факт грубого порушення ОСОБА_1 як директором Департаменту з комплаєнс-контролю, чинного законодавства (тому числі, нормативно-правових актів у сфері фінансового моніторингу) щодо допущеної бездіяльності та зловживання своїми обов`язками на користь та в інтересах групи окремих компаній, а також рекомендовано Наглядовій раді Банку розглянути питання про притягнення ОСОБА_1 до передбачної законом відповідальності. ОСОБА_1 особисто ознайомлювався із вказаним актом та матеріалами службового розслідування 17-20.01.2022, що підтверджується відповідними протоколами.

20.01.2022 наказом АТ «Державний експортно-імпортний банк України» № 67-к у відповідності до рішення Наглядової ради Банку від 16-17.12.2021 (протокол № 29), дію якого продовжено рішенням Наглядової ради Банку від 20.01.2022 (протокол № 1), було продовжено дію наказу Банку від 20.12.2021 № 2147-к на період до прийняття Наглядовою радою Банку окремого рішення про припинення дії рішення Наглядової ради Банку від 16-17.12.2021 (протокол № 29) та були продовжені заходи щодо інформаційних ресурсів та сервісів автоматизованих систем Банку.

На підставі рішення Наглядової ради АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 20.01.2022 (протокол № 1), наказу від 20.01.2022 № 1-Д ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани.

У відповідності до рішення Наглядової ради АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 28.01.2022 (протокол № 3) було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади Департаменту з комплаєнс-контролю Банку з наступного робочого дня після отримання листа НБУ про погодження такого звільнення (останній робочий день) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме на підставі виявленої невідповідності йього працівника займаній посаді і виконуваній робті внаслідок недостатньої кваліфікації, що перешкоджає продовженню ним даної роботи, за умови отримання відмови ОСОБА_1 від переведення на іншу вакантну посаду в Банку або ненаданням ним згоди на переведення в запропонований йому строк.

08.02.2022 НБУ направив листа № 27-0013/11730, в якому повідомив Банк про ухвалене НБУ рішення № 20/244-рк від 03.02.2022 про погодження звільнення ОСОБА_1 з посади головного комплаєнс-менеджера АТ «Укрексімбанк».

Рішенням Наглядової ради АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 17-18.02.2022 (протокол №4) було прийнято рішення, звільнити ОСОБА_1 з посади директора Департаменту з комплаєнс-контролю Банку, а саме припинити (розірвати) укладений з ним трудовий договір на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а також відновити допуск ОСОБА_1 до приміщень Банку у перший робочий день за днем припинення періоду непрацездатності з метою виконання всіх необхідних заходів для належного документування припинення (розірвання) трудового договору.

21.03.2022 ОСОБА_1 було звільнено згідно з наказом АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 21.03.2022 № 288-к за п.2 ч.1ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді і виконуваній робті внаслідок недостатньої кваліфікації, що перешкоджає продовженню даної роботи, про що ОСОБА_1 було повідомлено належним чином цей же день.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

За змістом зазначеної норми права підставами невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі є недостатня кваліфікація або стан здоров`я, які перешкоджають виконанню такої роботи, а також недопущення (заборона) до посади (роботи) у разі відсутності відповідного документу на право її виконання.

Недостатня кваліфікація може виражатись у відсутності знань та навичок, що виключають можливість належного виконання трудових обов`язків на конкретній посаді (роботі).

Недоліки у роботі, обумовлені винним невиконанням трудових обов`язків, не можуть стати приводом для звільнення з підстав невідповідності працівника займаній посаді (виконуваній роботі) або стану здоров`я, оскільки зазначена норма закону передбачає його звільнення внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків з причин, які не залежать від нього і не можуть бути поставлені йому в провину.

У тих випадках, коли для виконання певної роботи закон передбачає наявність у особи документу, що підтверджує її право на виконання певних функцій, відсутність такого документу є безсумнівною підставою для звільнення працівника з роботи за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Стан здоров`я може бути причиною звільнення працівника у разі стійкого зниження працездатності, що перешкоджає виконанню ним трудових обов`язків, протипоказань для виконання трудових обов`язків за станом здоров`я та небезпечність виконання працівником таких обов`язків, що може бути небезпечно для інших осіб.

Характерною особливістю звільнення за нормами трудового права, а саме: з підстав п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України - внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, є невиконання працівником трудових обов`язків з причин незалежних від нього, які не можуть бути поставлені йому в провину.

У той же час, порушення трудової дисципліни (дисциплінарний проступок) це протиправне, винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов`язків.

Невиконання працівником трудових обов`язків є порушенням трудової дисципліни лише у випадку, якщо він діяв винно, тобто умисно або за необережністю.

Невідповідність займаній посаді ОСОБА_1 підтверджується фактичними даними, зібраними під час службового розслідування.

Згідно п. 2.4. Положення про Департамент з комплаєнс-контролю Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» забезпечення комплаєнс-ризиком, що виникає у взаємовідносинах банку з клієнтами та контрагентами, з метою запобігання часті та/або використання Банку в незаконних операціях покладено на Департаменит з комплаєнс-контролю Банку.

Пунктом 1.3. вказаного положення встановлено, що Департамент з комплаєнс-контролю очолює Директор з комплаєнс-контролю, який «спрямовує, координує та контролює діяльність департаменту».

Крім того, п. 4.1. Посадової інструкції визначенго, що Директор з комплаєнс-контролю несе відповідальність за «невиконання або неналежне виконання покладених на нього посадовою інструкцією обов`язків» (п.п. 4.1.1.). Невиконання вказаних обов`язків є підставою для притягнення працівника, який обіймає зазначену посаду, до дисциплінарної відповідальності згідно із п. 4.2. Посадової інструкції. Різновидами такої відповідальності відповідно до ст. 147 КЗпП України є звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2021 Директор Департаменту банківської безпеки Банку - Гречин Євгеній, звернувся із службовою запискою щодо необхідності призначення службового розслідування.

Згідно пп. 5 п. 11 Положення про наглядову раду Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.2019 № 646, саме на наглядову раду Банку, покладено відповідальність за «функціонування та контроль ефективності системи внутрішнього контролю, системи управління ризиками та контроль за дотриманням норм (комплаєнс) Банку».

Відповідно до вищевказаних повноважень Наглядової ради Банку, Рішенням Наглядової ради Банку від 16-17.12.2021 та виданим на його підставі Розпорядженням В.о. Голови Правління Банку № 216-р від 20.12.2021 відповідач призначив службове розслідування.

Як вбачається із вказаного Розпорядження метою цього службового розслідування була перевірка діяльності Департаменту комплаєнс-контролю Банку, під час виконання функцій фінансового моніторингу клієнтів Банку - групи компаній, пов`язаний з громадянином ОСОБА_10 та неналежного функціонування програмного забезпечення для здійснення фінансового моніторингу ділових відносин й фінансових операцій клієнтів Банку.

29.12.2021 результати службового розслідування були оформлені відповідним Актом службового розслідування та затверджені В.о. Голови Правління Банку.

Вказаний акт містить детальний опис обставин та зібраних фактичних даних, які підтверджують невиконання позивачем покладених на нього обов`язків та завдань, поставлених перед очолюваним ним департаментом.

Твердження позивача щодо не направлення відповідачем йому жодного рішення спростовуються, зокрема, тим, що за результатами проведення службового розслідування протягом 17-20 січня 2022 позивач ознайомився з матеріалами службового розслідування, що підтверджується протоколами ознайомлення.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що «при розгляді справ про звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації… працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обовзяки… Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі».

Тобто, для звільнення працівника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідним є (і) фактичні дані, які підтверджують, що через брак кваліфікації працівник не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обов`язки, або (її) висновок атестаційної комісії щодо недостатності кваліфікації працівника.

Фактичними даними, що свідчать про недостатню кваліфікацію позивача є дані, зібрані, під час службового розслідування.

Водночас, юридичним підтвердженням невідповідності позивача займаній посаді є рішення Національного банку України, якому надано повноваження здійснювати оцінку кваліфікації головних комплаєнс-менеджерів банків України, щодо погодження звільнення позивача.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про професійні розвиток працівників» атестація працівників - це процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам в посадовим обов`язкам.

Надання висновку про достатню/недостатню кваліфікацію Директора Департаменту з комплаєнс-контролю АТ «Укрексімбанк» належить до виключної компетенції Національного банку України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про банки і банківську діяльність» саме НБУ встановлює кваліфікаційні вимоги до професійної придатності головного комплаєнс-менеджера та може вимагати його заміни у випадку невідповідності таким кваліфікаційним вимогам.

Згідно п. 355 глави 42 розділу VI Положення про ліцензування банків, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 149 ВІД 22.12.2018, з метою погодження звільнення головного комплаєнм-менеджера Банку, банк подає до НБУ клопотання про погодження звільнення, а також документи, які підтверджують підстави та обставини ініційованого звільнення.

За результатами розгляду наданх Банком документів та проведеної Комітетом з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем НБУ співбесіди з ОСОБА_1 , НБУ, виконуючи функції контролю щодо відповідності головного комплаєнс-менеджера Банку встановленим кваліфікаційним вимогам, погодив звільнення позивача з роботи.

Отримавши погодження НБУ на звільнення позивача та взявши до уваги «встановлену невідповідність ОСОБА_1 кваліфікаційним вимогам», Наглядова рада Банку рішенням від 17-18.02.2022 вирішила внести зміни до Рішення про звільненя в частині щодо доповнення цього рішення отриманою згодою НБУ та припинити укладений з позивачем трудовий договір на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю цього працівника займаній посаді і виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Разом з цим, відповідно до ст. 40 КЗпП України, звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як вбачається з листа В.о. голови правління Банку та здійсненим аналізом щодо наявності вакантних посад в АТ «Укрексімбанк», який в тому числі містить висновки і підстави невідповідності позивача таким посадам, станом на 09.02.2022 в Банку були відсутні вакантні посади, які б могли б бути запропоновані ОСОБА_1 .

Щодо твердження позивача про те, що відповідач не дотримався процедури повідомлення позивача про його звільнення, суд зазначає наступне.

Наглядова рада Банку рішенням від 17-18.02.2022 доручила уповноваженому керівнику Банку забезпечити підписання усіх документів та виконання усіх законодавчо встановлених дій, необхідних для належного припинення трудового договору між Позивачем та Банком.

Згідно п. 3.2.3, 3.2.14 Положення про Департамент по роботі з персоналом АТ «Укрексцімбанк», затвердженого рішенням Наглядової ради АТ «Укрексімбанк» від 16.11.2020 № 43, саме Департамент по роботі з персоналом, який розташований у Головному банку АТ «Укрексімбанк» в м. Київ, відповідний за оформлення та видачу наказів про звільнення і тредових книжок працінивків Банку.

Враховуючи введення режиму воєнного стану на території України, активні бойові дії та ракетні атаки в Київській області починаючи з 24.02.2022, а також з метою збереження життя та здоров?я працівників Банку в таких умовах, станом на 21.03.2022 (дата видачі Наказу про звільнення) працівники Департаменту по роботі з персоналом Банку та Секретаріату Банку були вимушені працювати в дистанційному режимі, тобто за межами місця розташування департаментів.

Враховуючи викладене, направлення вихідної кореспонденції працівникам Банку здійснювались виключно через робочі електронні пошти або через зазначений в особовій справі мобільний номер телефону працівника, що підтверджується службовими записками.

Тому, працівники Відповідача фізично не мали можливості видати копію таког наказу та трудову книжку безпосередньо Позивачу, а Позивач відповідно отримати їх в цей день.

Враховуючи вимоги п. 3.3. Рішення Наглядової ради Банку від 17-18.02.2022, прийнятого ще до введення військового стану в Україні, щодо відновлення Позивачу допуску лише до Головного банку, Позивачу не було відновлено доступ до робочої електронної пошти, що унеможливлювало направлення йому повідомлення про звільнення та копію наказу про звільнення на робочу електронну пошту.

У зв`язку з цим, Відповідач надіслав Позивачу повідомлення на відомий мобільний номер телефону працівника, що підтверджується службовою запискою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач був повідомлений про виданий Банком Наказ про звільнення та можливість отримати трудову книжку, - належним чином.

Щодо позовної вимоги про виплату Позивачу заробітної плати з квітня 2022, суд зазначає наступне.

21.03.2022 згідно з Наказом про звільнення Позивача було звільнено з посади директора Департаменту з комплаєнс-контролю Банку, про що Позивач був належним чином повідомлений. Відповідач провів виплату Позивачу всіх грошових компенсацій, про що зазначено в п. 2 наказу про звільнення Позивача.

Оскільки, 21.03.2022 трудові відносини між Відповідачем та позивачем припинилися, то й підстави для виплати Позивачу заробітної плати з квітня 2022 року відсутні.

Щодо позовної вимоги про поновлення Позивача на роботі, суд зазначає наступне.

Частино. 1 статті 235 КзпП України встановлено, що У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи, що звільнення Позивача відбувалось на законних підставах, то підстав для поновлення на роботі суд не вбачає.

Згідно ч. 2 ст. 235 КзпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсації за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що вказана позовна вимога є похідною від вищезазначених, тобто, обов`язковою підставою для задоволення вимоги про компенсацію за час вимушеного прогулу є встановлення підстав для поновлення працівника на роботі. Оскільки, такі дані відсутні, то і, відповідно, немає правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про компенсацію за час вимушеного прогулу.

Відповідно до вимог ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення питання законності звільнення позивача та інші доводи з боку відповідача не спростовують наведений висновок суду.

З огляду на викладене вище суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, наданими сторонами, дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - не підлягає задоволенню.

Разом з тим, як встановлено положеннями ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним та скасування рішень наглядової ради про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 16.09.2024.

Суддя: Ю.Ю.Мазур