Справа № 161/458/24 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-з/802/70/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 листопада 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Осіпука В. В., Шевчук Л. Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Волинського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року в даній справі залишено без змін.

17 жовтня 2024 ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначає, що серед доводів апеляційної скарги було оскарження призначення судом першої інстанції сплати позивачем судового збору в розмірі 1211, 20 грн, оскільки підставою позову зазначено порушення АТ КБ «ПриватБанк» п. 4 ст. 11 та п. 10 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте, апеляційним судом дане питання не вирішено.

Просить ухвалити додаткове рішення, в якому скасувати рішення суду першої інстанції в частині присудження сплати судового збору з позивача.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач подав суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачем подано до апеляційного суду заперечення на заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні вказаної заяви, оскільки постановою суду оскаржуване рішення залишене без змін у повному обсязі.

Тому, враховуючи вимоги ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд даного питання у відсутності учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви та заперечень, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

За загальним правилом у судовому рішенні суд має розглянути всі заявлені вимоги, а також вирішити інші, зокрема процесуальні, питання. Неповнота чи невизначеність висновків щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема про розподіл судових витрат, є підставами для ухвалення додаткового судового рішення. Останнє це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені у судовому засіданні. Тобто, додаткове рішення є невід`ємною частиною основного. У разі скасування останнього, ухвалене додаткове рішення втрачає силу ( постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 756/4441/17, від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 9 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17 , від 7 березня 2023 року у справі № 922/3289/21, Великої Палати Верховного Суду від 5 липня 2023 року у справі № 904/8884/21).

Додаткове судове рішення це засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати (постанова Верховного Суду від 1 листопада 2023 року у справі № 202/3681/16).

Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінювати первісне рішення, а лише має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Вимоги до змісту постанови суду апеляційної інстанції містяться в статті 382 цього Кодексу.

У резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються висновки суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги (пункт «а» частини четвертої статті 382 ЦПК України).

Відповідно до норм ст.374 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Разом з тим, зміст заяви, рішення суду першої інстанції , апеляційної скарги та постанови апеляційного суду свідчать, що в межах цієї справи судом апеляційної інстанції постановою від 11 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повністю залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду від 09 липня 2024 року, яким відмовлено в його позові до АТ КБ «Приватбанк» про визнання неправомірним нарахування банком відсотків за користування кредитом з 12 березня 2017 року та зобов`язання банку скасувати нараховані відсотки, залишено без змін. Отже, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в цілому і залишив апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 без задоволення, повністю не взявши до уваги доводи, викладені в ній, у тому числі і щодо стягнення з нього судом першої інстанції судового збору.

Таким чином, наведені в заяві мотиви є необґрунтованими, оскільки не є тими підставами для ухвалення додаткового рішення, які передбачені процесуальним законом, а можуть бути предметом перегляду постанови суду апеляційної інстанції судом касаційної інстанції в цій частині.

Відтак, відсутні законодавчі підстави для прийняття додаткового рішення у справі, оскільки в такому разі буде змінено сам зміст судового рішення суду апеляційної інстанції, що є недопустимим у розумінні статей 270 та 382 ЦПК України.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 259 - 261, 268, 270, 368, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення за заявою ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20 листопада 2024 року.

Головуючий

Судді