Справа № 524/2180/23
Провадження №2/524/272/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна. В обґрунтування якого зазначила, що 30 червня 2017 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, який за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022 року розірвано. За час шлюбу сторонами набуто майно автомобіль FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 . Ринкова вартість транспортного засобу становить 449793, 78 грн. Автомобіль, перебуває у користуванні її колишнього чоловіка. Просить в порядку поділу майна подружжя визнати автомобіль об`єктом право спільної сумісної власності подружжя,в порядку поділу визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , припинити право власності ОСОБА_4 на автомобіль FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію частки спірного автомобіля у розмірі 224 896, 89 грн. (т.1. а.с. 1-4)

Ухвалою суду від 21.04.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження.

08.05.2023 відповідачем подано відзив ( т.1. а.с. 36.41) просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що у період шлюбу, за кошти його батька ОСОБА_5 , придбано спірний транспортний засіб. Про існування боргової розписки, за якою він запозичив у батька 6 000 доларів СШІА ОСОБА_4 знала, як знала і про подальшу передачу в рахунок неповернутого боргу відповідно до договору купівлі продажу від 09.11.2022 року ОСОБА_5 транспортного засобу. Підтвердженням того, що позивач в рахунок частини вартості автомобіля забрала грошові кошти 5000 доларів США є повідомлення у додатку вайбер та скриншоти на ноутбуці.

Розпорядженням від 12.06.2023 справа здійснено повторний автоматичний розподіл справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана в провадження судді Предоляк О.С.

27.07.2023 представником позивача ОСОБА_4 адвокатом Бідюк Я.В, подано відповідь на відзив (т.1. а.с. 68-69) Стверджує, що про існування розписки від17.05.2021 року позивач не обізнана, факт того що вона підписана між близькими людьми сином та батьком, викликають припущення щодо можливого складення такого документу з метою спотворення дійсних обставин. Позивач не надавала згоди на продаж спірного транспортного засобу. Грошову компенсацію за продаж транспортного засобу вона не отримувала. Наголошує, що смс повідомлення та переписка у додатку вайбер не є належним і допустимим доказом фактів укладення договорів. (т.1. а.с. 68-70)

25.09.2023 року подана заява про зміну позовних вимог( т.1. а.с. 70.76, 89-92). Зважаючи на повідомлені відповідачем обставини щодо продажу спірного автомобіля. Просить визнати автомобіль об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,в порядку поділу стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію частки спірного автомобіля у розмірі 190 090 грн.

11.10.2023 ОСОБА_2 подані письмові заперечення просить відмовити у задоволенні позовних вимог (т.1. а.с. 113) за час перебування у шлюбі продали спірний транспортний засіб ОСОБА_5 , на що отримав усну згоду дружини на продаж автомобіля за 7 000 доларів США, йому повернута розписка на суму 6000 доларів США та запропоновано ОСОБА_5 отримати різницю 45 000 грн на що вони погодились. Долучив висновок експерта ОСОБА_6 , за №01/10/2023 від 05.10.2023 року за яким ринкова вартість транспортного засобу становить 380 180 грн. звертав увагу , що ОСОБА_4 після згоди на продаж автомобіля, забрала компенсацію у сумі 5000 доларів США. Крім зазначених коштів, забрала побутову техніку з квартири та техніку і майно з магазину.

Ухвалою суду від 26.10.2023 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя майна, поділ спільного майна подружжя на час проведення судово технічної експертизи давності документа.

Ухвалою суду від 23.09.2024 витребувано від ОСОБА_5 копію свідоцтва про реєстрацію автомобіля FORD FUSION серія НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 13.11.2024 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Бідюк Я.В. про призначення повторної судової технічної експертизи давності документу відмовлено.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Бідюк Я.В. позов підтримує, просить задовольнити, з підстав, що зазначені

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Філатова О.П. просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. .

Судом встановлено, що 30 червня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб.

За час шлюбу, 18 травня 2021 року, сторонами набуто транспортний засіб FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 (т.1. а.с. 95.96)

04 жовтня 2022 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022, крім іншого, шлюб між сторонами розірвано.

09 листопада 2022 у сервісному центрі МВС автомобіль FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 перереєстрований на нового власника ОСОБА_5 (т.1. ас. 124).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив суду обставини укладення договору позики та запозичення ОСОБА_2 6000 доларів США на купівлю спірного транспортного засобу. В подальшому, борг йому не повернутий, в рахунок якого ОСОБА_2 передав йому транспортний засіб FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , а він віддав сину розписку. Свідчив, що про вказані обставини знала і колишня невістка.

Статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність / відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому, залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Таким чином, заявлений позивачем спосіб захисту прав пов`язаний зі стягненням в порядку поділу спільного майна подружжя грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, який був відчужений одним із подружжя після припинення спільного проживання та без відома та згоди іншого подружжя, є законним та ефективним способом захисту порушених прав у судовому порядку.

Можливість задоволення судового захисту пов`язаний зі стягненням в порядку поділу спільного майна подружжя грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, який був відчужений одним із подружжя після припинення спільного проживання та без відома та згоди іншого подружжя, не пов`язана з необхідністю одночасної заяви вимоги про визнання права власності на автомобіль.

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

За приписами 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Одночасно, частина друга статті встановлює, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Присуджуючи позивачу грошову компенсацію замість її частки на вказаний автомобіль, суд виходить із того, що автомобіль FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 набутий сторонами за час шлюбу,проте відповідач ОСОБА_2 після припинення шлюбних відносин відчужив його іншій особі без згоди позивача, приходить до висновку щодо наявності права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. З урахуванням положень ч.1 ст. 69 СК України, частки сторін у зазначеному майні є рівними.

Доказів того, що позивач надала згоду, підписувала або отримала грошові кошти від продажу автомобіля відповідач не надав.

Не є належними та достатніми доказами підписання договору купівлі продажу про продаж транспортного засобу та отримання 5000 доларів США як компенсацію вартості 1/2 частки спірного транспортного засобу переписка у мобільному додатку вайбер.

Розписку від 17.05.2022 року відповідно до якої ОСОБА_2 взяв у борг 6000 доларів США у ОСОБА_5 на придбання спірного транспортного засобу неможливо використати як доказ на спростування презумпції спільності майна подружжя. Використання таким чином відповідачем договору позики не враховує, що регулююча сторона договору стосується його сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а тому не може кваліфікуватись як добросовісне та є неприпустимим. Такі висновки, зазначені у Постанові Верховного суду від 10 травня 2023 року в справі №215/1191/17 (провадження №61-9767св22)

Судом встановлена ринкова вартість спірного транспортного засобу автомобіля FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 за висновком експерта за № 01/10/23 від 05.10.2023 станом на 05.10.2023 становить 256 480,33 гривень (т.1. а.с. 126)

Експерт ОСОБА_7 надав висновок на виконання вимог ч 5 ст 106 ЦПК України, попереджений про кримінальну відповідальність. Висновок наданий з проведенням огляду транспортного засобу.

Враховуючи вище наведене, керуючись чинними положеннями процесуального законодавства, з метою встановлення балансу та ефективного захисту прав та інтересів сторін, в контексті встановлених обставин справи; ОСОБА_4 належить компенсація за відчужений автомобіль в розмірі 128 240, 16 грн, - за висновком експерта від 05.10.2023, складений на замовлення відповідача, який дорівнює 1/2 частці автомобіля суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

За ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При розподілі судових витрат суд бере до уваги витрати на проведення експертної оцінки, оскільки судом взято до уваги висновок за результатами проведення цієї оцінки наданої відповідачем.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України, а саме: стягненням з відповідача на користь позивача у повернення сплачених судових витрат: судового збору у розмірі 1517,23 грн. З позивача на користь відповідача необхідно стягнути 2500 грн. витрати, пов`язані із залученням експерта

Керуючись ст. ст. 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 229, 259, 263-265,354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошової компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля FORD FUSION, 2012 року випуску, VIN-код: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 128 240,16 грн. та у повернення сплаченого судового збору 1517,22 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у повернення витрат зависновок експерта № 01/10/23 у розмірі 2500 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Олена Предоляк