Справа № 458/237/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Ференц Р.І.,

секретарі судового засідання Матківська Р.Р., Баранишин Д.В.,

позивач ОСОБА_1 не прибула,

представник позивача адвокат Федитник І.Д. не прибув,

відповідач 1: ОСОБА_2 не прибув,

відповідач 2: ОСОБА_3 не прибула,

третя особа Турківська міська рада Самбірського району Львівської області, повноважний представник не прибув,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Турківська міська рада Самбірського району Львівської області про визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування за заповітом і визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2023 року ОСОБА_1 подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Турківська міська рада Самбірського району Львівської області про визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана дана справа.

Предметом позову є: визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 прав і обов`язків забудовника на об`єкт незавершеного будівництва садибного типу готовністю 80 %, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі з правом здачі в експлуатацію та реєстрації права власності; визнання права власності порядку спадкування за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0.0600 га, кадастровий номер :01:016:0100, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Ч.ч.9, 16 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 ЦПК України.

Окрім цього, ч.7 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Статтею 30 ЦПК України передбачена виключна підсудність, оскільки позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Нерухоме майно - житловий будинок та господарські споруди та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходяться на території Турківської міської ради Самбірського району і становлять предмет спору.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, який був продовжений і діє на цей час.

Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,28,30 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна.

Ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області від 07.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Визнано явку сторін по справі в судові засідання обов`язковою.

Підготовчі засідання по справі призначалися на 05.07.2023 року, 12.07.2023 року, 24.07.2023 року, 09.08.2023 року, 29.09.2023 року, 25.10.2023 року, 08.11.2023 року, 06.12.2023 року, 20.12.2023 року, 13.02.2024 року, 20.03.2024 року, 18.06.2024 року, 10.07.2024 року, 05.08.2024 року, 20.08.2024 року, 09.09.2024 року.

В підготовче засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце слухання повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в судове засідання всі учасники справи не з`явились, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, оглянувши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 3 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституцією України передбачається низка гарантій, однією із яких є право судового захисту, що передбачена статтею 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Передбачене пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" (Alimentaria Sanders S.A. проти Іспанії).

Отже, у дотриманні стандартів доступу до суду, передбачених пунктом 1 статті 6 Конвенції, важливе значення має добросовісна поведінка позивача та його представника.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено статтею 223 ЦПК України, частиною п`ятою цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наведена норма кореспондується із закріпленим у пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України правилом, за яким суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В розумінні ЦПК України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до суду. Як ініціатор судового розгляду справи, позивач насамперед має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права. При цьому визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді цивільної справи.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 3 статті 131 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач повторно не з`явився до суду у підготовче засідання, про день час та місце якого був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями на адресу позивача №504, №030 та довідками про доставку до електронного кабінету представника позивача судових повісток в електронному вигляді 21.08.2024 23:26:08 та 07.08.2024 22:45:04, причини неявки суду не повідомляли.

Крім того суд звертає увагу, що 05.07.2023, 12.07.2023 року, 09.08.2023 року, 29.09.2023 року, 25.10.2023 року, 01.11.2023 року, 20.12.2023 року, 13.02.2024 року, 20.03.2024 року представником позивача адвокатом Федитником І.Д. подавалися клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Водночас суд звертає увагу, що ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. від 07.06.2023 року про відкриття провадження у справі явку сторін по справі в судові засідання визнано обов`язковою.

Також, неявка позивача позбавила суд можливості встановити всі обставини справи, необхідні для вирішення спору.

Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином про призначення підготовчих засідань, не прибув у підготовчі засідання 18.06.2024 року, 05.08.2024 року, 20.08.2024 року, 09.09.2024 року без повідомлення поважних причин неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності у ці підготовчі засідання не подавав, явку сторін по справі в судові засідання визнано обов`язковою, нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість застосування визначеного частиною п`ятою статті 223 ЦПК України та пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України правового наслідку неявки позивача в підготовче засідання, а саме залишення позову без розгляду.

Згідно частини 2 статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 44, 131, 247, 223, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Турківська міська рада Самбірського району Львівської області про визнання майнових прав забудовника у порядку спадкування за заповітом і визнання права власності у порядку спадкування за законом залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду повторно після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Ухвала складена та підписана 09.09.2024 року.

Суддя Р.І. Ференц