ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/13911/23

провадження № 61-508св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

заінтересована особа -Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Бузанов Дмитро Вікторович, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді

Саадулаєва А. І., від 25 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Сушко Л. П., Гаращенка Д. Р., Олійника В. І.,

від 12 вересня 2023 року.

Короткий зміст заявлених позовних вимог

1. У квітні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа - Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження.

2. Свої вимоги заявники мотивували тим, щогромадянка України

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину ОСОБА_3 у м. Сімферополі АР Крим, Україна. На час народження заявники проживали у м. Сімферополі АР Крим, України. Зареєструвати народження дитини в Україні батьки не змогли, оскільки територія України, на якій вони проживають, знаходиться під окупацією держави-агресора. Крім того, листом № 821/33.10-87 від 08 квітня 2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві відмовлено у проведені державної реєстрації народження у зв`язку з відсутністю правових підстав. Вважали, що факт народження підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2018 року, виданого ленінським районним відділом запису актів громадянського стану департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим.

3. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополі АР Крим, України, від батьків: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

4. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня

2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

5. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сам по собі факт перебування заінтересованих осіб на тимчасово окупованій території АР Крим і встановлення законом особливого порядку розгляду заяв про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначений Верховною Радою України, не є безумовною підставою для встановлення такого факту та не звільняє заявника від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. Заявниками не надано достатніх доказів, відповідно до яких суд міг дійти висновку про доведеність їх вимог, зокрема, які б підтверджували, що саме, у громадян України ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_4 .

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

6. Постановою Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 квітня 2023 року залишено без змін.

7. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що заявниками не надано доказів на підтвердження того, що саме у них, громадян України народилася дитина чоловічої статті ОСОБА_4 , оскільки з свідоцтва про укладення шлюбу, а також з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2018 року встановлено, що батьки дитини є громадянами російської федерації. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є дійсним. Також паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є дійсним. Відповідно до доданих до заяви копій паспортів заявників, на третій сторінки паспорту відсутня фотокартка, а також заявниками не надано до суду копію четвертої сторінки паспортів. Паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 виданий Ленінським РВ ГУ МВС України в Криму 12 лютого 2008 року, а паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 виданий Ленінським РВ ГУ МВС України в Криму 31 липня 2012 року, тобто коли територія АР Крим не була окупованою.

Узагальнені доводи касаційної скарги

8. 05 січня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Бузанов Д. В., звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва

від 25 квітня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 12 вересня 2023 року, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

9. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявники зазначають неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказавши на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема частини третьої статті 317 ЦПК України у системному взаємозв`язку із Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про громадянство України» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказують, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

10. Заявники вважають, що суди попередніх інстанцій вказуючи на те, що із закінченням строку дії паспорта громадянина України батьків неможливо підтвердити їх належність до громадянства України, а дитина, народжена на території України, хоча і на тимчасово окупованій її частині, не врахували, що батьки на момент народження дитини мали громадянство України. Таким чином, відмова у задоволенні заяви про встановлення юридичного факту - народження дитини впливає на визнання походження дитини, набуття нею громадянства України, незалежно від волі батьків, з незалежних від них обставин. Фактично до досягнення дитиною повноліття без встановлення юридичного факту дитина буде вважатися належною до громадянства російської федерації, що неприпустимо і не відповідає їхній волі.

11. Заявники вказують, що суди дійшли неправильних висновків про те, що їхні паспорти громадян України є недійсними, через те, що не було вклеєно до паспорта нової фотокартки подосягненню 25 річного віку.

12. Також заявники звертають увагу на те, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України, що визначено статтею 2 Закону України «Про громадянство України».Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України, що узгоджується із статтею 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

13. Під час вирішення спору судами не було надано оцінки доказам, які підтверджують факт народження дитини, хоча заява безпосередньо стосується встановлення саме цього юридичного факту.

14. Відмова у встановлені факту народження дитини на тимчасово окупованій території є наслідком дискримінаційного підходу за ознакою проживання заявників на тимчасово окупованій території.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

15. Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 761/13911/23.

16. Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2024року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17. У квітні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополі, АР Крим, України, від батьків: матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18. На підтвердження факту народження дитини надано наступні докази: копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , копія свідоцтва про шлюб, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, копії медичних документів, копія свідоцтва про народження дитини, виданого органом тимчасово окупованої території України.

19. 08 квітня 2023 року представник заявника звернувся із заявою до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив зареєструвати народження дитини ОСОБА_3 , стать чоловіка, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме: м. Симферополь, АР Крим, на підставі свідоцтва про народження.

20. Шевченківський відділ ДРАЦС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив у проведенні державної реєстрації народження дитини.

21. Відмова Шевченківського відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) обґрунтована тим, що документи, які були подані в ході особистого звернення до відділу ДРАЦС для проведення державної реєстрації народження, не дають правових підстав для проведення державної реєстрації народження дитини.

22. Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру за параметрами запиту ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , осіб не знайдено.

23. У копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1

від 07 листопада 2018 року, виданого ленінським районним відділом запису актів громадянського стану департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого є: мати - громадянка російської федерації ОСОБА_1 , батько - громадянин російської федерації ОСОБА_2 .

24. У копії свідоцтва про укладення шлюбу вказано, що ОСОБА_2

( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин російської федерації) та

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка російської федерації) уклали шлюб 11 серпня 2018 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

25. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

26. Згідно з пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

27. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

28. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

29. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

30. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

31. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

32. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України встановлені статтею 317 ЦПК України.

33. Відповідно до статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

34. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

35. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

36. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

37. Згідно з частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

38. Наведені положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» дають підстави для висновку про те, що документи, видані на тимчасово окупованій території України незаконними органами та їх посадовими чи службовими особами, є недійсними і не створюють правових наслідків, за винятком документів, що підтверджують, зокрема факт народження.

39. Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

40. Відповідно до частин першої, другої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

41. Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

42. У пункті 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

43. Згідно з підпунктом «в» пункту 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані.

44. Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила № 52/5 не містять чітких норм щодо порядку державної реєстрації народження на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що призводить до складнощів у встановленні факту народження та здійснення державної реєстрації народження у позасудовому порядку.

45. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня

1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

46. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави.

47. При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, медичній довідці, як доказам, потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними на території України, вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території, зафіксувала факт народження дитини.

48. Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22).

49. Зазначене узгоджується із змістом частини другої статті 319 ЦПК України, відповідно до якої рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

50. У справі, що переглядається, суди встановили, що на підтвердження факту народження сина заявники надали: копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , копії паспорта громадянина України серії

НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, копії медичних документів, копію свідоцтва про народження дитини, видане органом влади тимчасово окупованої території України.

51. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

52. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не надав належної оцінки усім доводам апеляційної скарги, доказам на які в обґрунтування своїх доводів посилалися заявники.

53. Апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що заявниками не надано доказів того, що саме у громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина чоловічої статті - ОСОБА_4 , виходячи лише з того, що у свідоцтві про укладення шлюбу, а також свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2018 року батьки дитини визначені громадянами російської федерації.

54. Матеріали справи містять копії паспортів громадян України, які підтверджують, що заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами України. Паспорти громадянина України були видані заявникам на території

АР Крим у 2008 та 2012 роках, до окупації півострова російською федерацією. Апеляційний суд на припущеннях дійшов висновку про те, що заявники не є громадянами України, належним чином не перевіривши вказаний факт.

55. Під час вирішення справи апеляційний суд не звернув увагу на те, що відповідно до частини четвертої, шостої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, сприяти їх залученню до процесів утвердження української національної та громадянської ідентичності.

56. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України.

57. У статті 2 Закону України «Про громадянство України» заначено, що якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

58. Із урахуванням зазначеного слід дійти висновку, що відсутність вклеєної фотокартки у паспорті при досягненні певного віку не позбавляє особу належності до громадянства України, за умови, що особа набула такий статус у законний спосіб.

59. Під час вирішення заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження їхнього сина апеляційний суд вищезазначеного не врахував, не надав оцінку усім поданим заявниками доказам.

60. З урахуванням викладеного, висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для встановлення факту народження у заявників дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сімферополі АР Крим, України, з метою у подальшому вирішення питання щодо належності до громадянства України та ймовірної реінтеграції, є передчасним.

61. У відповідності до частин третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази і при цьому застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

62. З урахуванням наведеного, а також меж касаційного оскарження, оскільки фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановлено, а суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень (стаття 400 ЦПК України) позбавлений такої можливості, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

63. При новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно надати належну оцінку всім вищевикладеним обставинам та застосувати норми права у відповідності до висновків суду касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Бузанов Дмитро Вікторович, задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного суду від 12 вересня 2023 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара
В. В. Шипович