Справа № 445/2156/24
Провадження № 2-о/445/169/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року

Суддя Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В., перевіривши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

12.09.2024 заявниця ОСОБА_1 подала до Золочівського районного суду Львівської області заяву, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме той фак, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вивчивши матеріли заяви, суд вважає за необхідне відмовити заявниці у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності, чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Згідно з ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд серед іншого розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів родинних відносин.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

З наведеного можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 Сімейного кодексу України.

У пункті 7 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Із зазначених вище норм закону можна зробити висновок, що передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

З матеріалів заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 проживав із заявницею однією сім`єю без реєстрації шлюбу й за час спільного проживання у них народилися син ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , запис про батька яких зроблено за вказівкою заяниці.

Проте, у графі відомостей про батька дитини вказано прізвище зяавниці, а не прізвище біологічного батька яким вважає ОСОБА_2 .

Однак, зазначені заявницею обставини справи, та подані докази на їх обгрунтування виключають звернення до суду із заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження, тому з даної заяви вбачається спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що матеріали заяви не містять будь-яких відомостей та належних доказів про смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою, що є передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Зважаючи на те, що з поданої заяви про встановлення факту батьківства вбачається спір про право, який вирішується в позовному провадженні, де позовна заява повинна відповідати вимогам ст. 175 та 177 ЦПК України, необхідно відмовити у відкритті окремого провадження по вказаній справі відповідно до приписів частини четвертої статті 315 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 315 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали з матеріалами заяви невідкладно надіслати особі, яка її подала.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо ї не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.В. Бакаїм