провадження № 22-ц/824/4205/2024
головуючий у суді І інстанції Петренко Н.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фірма «Академпромбуд» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сито-П`яно» до ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року представник ТОВ «Сито-П`яно» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання за ТОВ «Сито-П`яно» права власності за набувальною давністю на будівлю літера «2А», загальною площею 262,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

11 вересня 2020 року представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог та просила визнати за ТОВ «Сито-П`яно» право власності за набувальною давністю на будівлю літера «2А», загальною площею 497,2 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що 1 серпня 2009 року між ТОВ «Сито-П`яно» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір будівельного підряду, за умовами якого відповідач зобо`язалась виконати роботи з будівництва будівлі під літ «2А» (загальна площа 262,6 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 за ціною 78 346 грн. 5 вересня 2009 року відповідач надіслала лист-претензію, в якому стверджувала, що до неї перейшло право власності на будівлю через відсутність розрахунку. Здача об`єкту будівництва відбулася 31 серпня 2009 року і з цього часу ТОВ «Сито-П`яно» відкрито володіє даним майном, незважаючи, що ОСОБА_1 вважала себе власником збудованої будівлі, проте право власності на будівлю так і не набула. В подальшому було здійснено добудову і загальна площа будівлі літ «2А» за адресою АДРЕСА_1 стала становити 497,2 кв.м. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. З часу створення нерухомого майна, його будівництва, а саме з 31 серпня 2009 року власник майна ТОВ «Сито-П`яно» невідомий. Таким чином, у випадку, якщо є всі підстави вважати, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати певну річ своєю, він погодився з її втратою - вона може бути визнана власністю фактичного добросовісного володільця. Всі ці дії є явними як для позивача, так і для оточуючих. Позивач володіє будівлею безперервно, десять років, оскільки є зареєстрованим землекористувачем у базі даних Державного земельного кадастру. Будь-яких інших осіб, які б претендували на спірне майно і оспорювали право позивача на отримання вказаного майна у власність за набувальною давністю не існує.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ТОВ «Сито-П`яно» право власності за набувальною давністю на будівлю літера «2А», загальною площею 497,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись із висновками місцевого суду представник ПП «Фірма «Академпромбуд», яка не являється учасником справи - адвокат Чернецька Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відповідно до інформації з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців майно ПП «Фірма «Академпромбуд» та відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно майно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , знаходяться в АДРЕСА_1 однак, при прийнятті рішення Святошинським районним судом міста Києва 1 липня 2021 року дана обставина не була врахована, а тому, дане рішення прямо зачіпає права, як ПП «Фірма «Академпромбуд», так і ФО-П ОСОБА_3.

Зазначає, що ОСОБА_1 не могла укладати договір підряду з ТОВ «Сито-П`яно» 1 серпня 2009 року, оскільки ТОВ «Сито-П`яно» ніколине було і наданий час не є користувачем чи власником будь - якої земельної ділянки, що розташована у АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується даними публічної кадастрової карти, відповідно до якої земельній ділянці, що розташована за адресою АДРЕСА_1 не присвоєно кадастровий номер і дана земельна ділянка використовується ПП «Фірма «Академпомбуд» та ФО-П ОСОБА_3 і за використання цієї земельної ділянки сплачується земельний податок.

Також зазначає, що як ТОВ «Сито-П`яно» могло ввести будівлю в експлуатацію 31 серпня 2009 року, якщо ніби то ОСОБА_1 5 вересня 2009 року направила товариству якусь претензію на оплату вартості будівельних робіт.

Звертає увагу, що ОСОБА_1 не мала правових підстав будь що будувати на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , оскільки вона не мала жодного дозвільного документа ні на земельну ділянку, ні на будівництво. Крім цього, ОСОБА_1 не мала права будь що будувати, оскільки не мала на це відповідних ліцензії чи будь якого іншого документу, що дає їй паво здійснювати будівельні роботи.

Вважає, що позивач мав залучитиу якості відповідача Київську міську раду, оскільки земельна ділянка перебуває у комунальній власності і для побудови на такій земельній ділянці будь яких об`єктів мали би бути відповідні документи.

19 грудня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від представника позивача ТОВ «Сито-П`яно» - адвоката Басараб Н.В. , в яких вона просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Вказує, що враховуючи сталу практику Верховного Суду апелянт не є стороною у справі і його інтереси не порушені оскаржуваним рішенням, оскільки в першу чергу ПП «Фірма «Академпомбуд» не має ні Державного акта на право постійного користування, ні договору оренди земельної ділянки, на якій розташовані його будівлі, до майна позивача відношення не має, у зв`язку з чим просить закрити апеляційне провадження.

Вказує, що позивач і апелянт є сусідніми землекористувачами із власним майном і не мають один до одного жодного відношення, відповідно рішення суду першої інстанції права апелянта не порушує.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Сито-П`яно» - адвокат Басараб Н.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ПП «Фірма «Академпромбуд» - адвокат Чернецька Г.М. просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи (а.с.163, Т.3). Клопотань про відкладення розгляду справи до Київського апеляційного суду не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції встановлено, що1 серпня 2009 року між ТОВ «СИТО-П`ЯНО» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір будівельного підряду за ціною 78 346 грн, за умовами якого відповідач зобов`язалась виконати роботи з будівництва будівлі під Літ. «2А» (загальна площа 262,6 кв.м ) за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому було здійснено добудову і загальна площа будівлі під Літ. «2А» за адресою АДРЕСА_1 стала становити 497,2 кв.м.

5 вересня 2009 року відповідач надіслала лист-претензію, в якому стверджувала, що до неї перейшло право власності на будівлю через відсутність розрахунку.

Здача об`єкту будівництва відбулася 31 серпня 2009 року і з цього часу ТОВ «СИТО-П`ЯНО» відкрито володіє даним майном, незважаючи, що відповідач вважала себе власником збудованої будівлі, проте право власності на будівлю так і не набула.

Згідно витягу з чергового кадастрового плану міського земельного кадастру від 15 лютого 2021 року користувачем земельної ділянки 75:225:0005 є ТОВ «СИТО-П`ЯНО» за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно Реєстраційного посвідчення в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» за ТОВ «СИТО- П`ЯНО» 3 грудня 2009 року було здійснено реєстрацію права власності на будівлю літера А2, площею - 262,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що між ТОВ «СИТО-П`ЯНО» та КП «Київміськсвітло» було укладено договір № 19КІО від 1 червня 2010 року про використання констрцукцій технологічних мереж.

Представником позивача надано квитанції, з яких вбачається що, ТОВ «СИТО- П`ЯНО» з 2010 року по час звернення до суду із позовом сплачують кошти за послуги за вищевказаним договором.

Між ТОВ «СИТО-П`ЯНО» та КП «Київміськсвітло» систематично проводилися акти звірок розрахунків, акти наданих послуг.

Крім того між ТОВ «СИТО-П`ЯНО» в особі директора ОСОБА_4 та Південного поштамту Київської міської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» було укладено договір про надання послуг зв`язку з доставки пошти об`єктом поштового зв`язку Київ-148.

Відповідно до звіту про оцінку будівлі (літ. 2А), загальною площею 497,2 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 ринкова вартість об`єкта оцінки складає 500 000 грн.

Надаючи оцінку аргументам, наведеним в апеляційній скарзі, апеляційний суд виходить із такого.

Стаття 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд апеляційної інстанції має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питання про права та інтереси особи, яка не брала участі у справі, лише в межах відкритого апеляційного провадження. Якщо такі обставини не підтвердяться, апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).

Тобто, у разі з`ясування, що рішенням суду першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи не вирішувалося, апеляційний суд закриває апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, а не розглядає справу по суті.

Частина перша статті 352 ЦПК України визначає коло осіб, наділених процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого у пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Схожого за змістом висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19).

На відміну від оскарження судового рішення учасниками справи, особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом із тим, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, у ньому відсутні висновки про права та обов`язки ПП «Фірма «Академпомбуд».

Резолютивна частина цього судового рішення також не містить прямих вказівок щодо прав та обов`язків названого підприємства.

Як було встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, спір виник внаслідок правовідносин будівельного підряду, зокрема, що ґрунтується на не належному виконанні забудовником чи замовником договірних зобов`язань та застосування наслідків невиконання таких зобов`язань.

ПП «Фірма «Академпомбуд» не навела доводів та доказів у підтвердження доводів, що вони були стороною наведених зобов`язань.

Також, предметом цього спору було встановлення правовідносин щодо набуття права власності за набувальною давністю на визначене у позові майно, а саме будівлі.

Сторона апелянта не спростовує висновки суду доводами щодо належності спірних будівель ПП «Фірма «Академпомбуд». Доводи апеляційної скарги, зокрема, ґрунтуються на тому, що позивачем було здійснено будівництво без оформлення права на використання земельної ділянки. В той же час, стороною апелянта не доведено, що позивачем здійснено будівництво на земельній ділянці, яка належить ПП «Фірма «Академпомбуд» на праві власності чи користування.

Сам факт, що як майно апелянта, так і майно позивача розміщені на земельній ділянці, яка має однакову поштову адресу, також не може свідчити про порушення прав апелянта, оскільки судом встановлено, що указаним суб`єктам належить різне майно.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга ПП «Фірма «Академпромбуд» обґрунтовується тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців майно ПП «Фірма «Академпромбуд» та відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , знаходяться в АДРЕСА_1 однак, при прийнятті рішення Святошинським районним судом міста Києва 1 липня 2021 року дана обставина не була врахована, а тому, дане рішення прямо зачіпає права, як ПП «Фірма «Академпромбуд», так і ФОП ОСОБА_3 .

Отже за однією і тою адресою здійснюється використання земельної ділянки окрім позивача і апелянта ще іншим суб`єктом - ФОП ОСОБА_3 . Однак жодних доводів, яким чином визнання права власності на створене позивачем майно впливає на права указаних осіб у апеляційній скарзі не наведено.

У матеріалах справи також наявний висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 29 лютого 2024 року, який був здобутий за ініціативою учасників цього спору.

Так, згідно висновку, експерту було запропоновано надати відповідь на запитання чи відповідає будівництво спірної будівлі - літера «2А», загальною площею 497,2 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , державним будівельним нормам, в тому числі нормативним відстаням від сусідніх споруд.

В той же час, згідно висновку експерта: встановити відповідність об`ємно-планувального рішення нежитлової будівлі (літ. «2А») загальною площею 497,2 кв.м з урахуванням або без врахування, виконаних перепланувань, добудов і надбудов, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває у власності ТОВ «Сито-П`яно» - вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, не вбачається можливим, оскільки:

- в наданих на дослідження матеріалах відсутня проектна, виконавча, а також інша документація на нежитлову будівлю, в якій міститься інформація про функціональне призначення досліджуваної будівлі або її частин (в т.ч. кожного окремого приміщення);

- клопотання експерта в частині надання додаткових матеріалів не було задоволено;

- відсутні актуальні матеріали технічної інвентаризації;

- у технічному паспорті, який складений ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації» станом на 8 вересня 2020 року /т.1, а.с.104-109/, призначення приміщень нежитлової будівлі (літ. «2А») зазначені, як: основне, підсобне, коридор, кухня, санвузол, що унеможливлює віднести будівлю до певного класу;

- фактично приміщення будівлі (літ. «2А») використовується, як приміщення громадського харчування, авто мийка та допоміжні, в зв`язку із чим віднести будівлю до певного класу не вбачається можливо.

Таким чином, відкривши апеляційне провадження і призначивши справу до розгляду у відкритому судовому засіданні, суд апеляційної інстанції забезпечив право заявника на перевірку його аргументів, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права, свободи та інтереси ПП «Фірма «Академпромбуд».

Аналіз змісту апеляційної скарги свідчить про те, що заявник не наводить жодних аргументів, за яких апеляційний суд мав би встановити порушення його прав чи обов`язків рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з підстав, прямо передбачених пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

При цьому, Київський апеляційний суд констатує відсутність порушення оскаржуваним судовим рішенням прав, свободи, інтересів та обов`язків Приватного підприємства «Фірма «Академпромбуд», оскільки оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось питання щодо його прав, свобод та інтересів.

Право ж на апеляційне оскарження рішення суду особа, яка не брала участі у розгляді справи, має, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті, частини другої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Враховуючи те, що оскаржуваним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Приватного підприємства «Фірма «Академпромбуд» не вирішувалося, колегія суддів вважає за необхідне апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Фірма «Академпромбуд» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року закрити.

Керуючись ст.ст. 260, 268, 362, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, Приватного підприємства «Фірма «Академпромбуд» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сито-П`яно» до ОСОБА_1 про визнання права власності за набувальною давністю закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба