Справа № 591/4748/24
Провадження № 2/591/835/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу № 591/4748/24 за позовом ОСОБА_1 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що у 2019 році після звільнення з посади набув статусу безробітного та отримував допомогу по безробіттю. В подальшому наказ, яким його було звільнено з посади, був скасований судом, у зв`язку з чим його реєстрацію безробітним було припинено 03.06.2020. 01 березня 2021 року його було звільнено із посади та у серпні 2021 року звернувся до відповідача з питання набуття статусу безробітного. Тоді з`ясувалося, що у 2020 році його реєстрацію безробітним було припинено не у зв`язку із поновленням на роботі, а у зв`язку з поданням заяви про відмову від послуг. Вказане впливало на розмір виплат, який би він отримував як безробітний. Оскаржив до суду рішення відповідача, його позов було задоволено. У квітні 2023 року від відповідача на його банківський рахунок було зараховано 82 900,46 грн. допомоги по безробіттю.

Суми виплати допомоги по безробіттю та індексації було затримано, у зв`язку з чим на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» має право на таку компенсацію в сумі 16 662,65 грн.

Зазначає також, йому заподіяно моральну шкоду протиправними діями відповідача, які полягали у тому, що міський ЦЗ міг і повинен був ураховувати відновлення участі позивача у системі соціального страхування та після розслідування страхового випадку міг і повинен був вважати його таким, який для цілей правовідносин зі службою зайнятості вперше став безробітним у березні 2021 року. Тому міський центр зайнятості повинен був скасувати або змінити свій наказ від 19.08.2021 в тій частині, яка не враховувала наслідки його поновлення на роботі. Своєю вибірковістю та бездіяльністю міський центр зайнятості викликав у позивача обурення, тривалу знервованість і пригніченість. Створив умови для небажаного судового спору. Це позначилось на емоційному стані позивача.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 16 662,65 грн. компенсації втрати частини доходів (соціальних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати; 7500 грн. компенсації моральної шкоди.

Ухвалою суду від 17.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Ухвалою від 11.09.2024 закрито провадження у частині вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів (соціальних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

У відзиві на позову заяву відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що рішення суду щодо виплати допомоги по безробіттю було виконане 03.04.2023, у день його оприлюднення. 12.04.2023 подані платіжні документи до банку для виплати позивачу коштів після перерахунку. Наявність моральної шкоди позивач не доводить доказами, причинного зв`язку між діями відповідача та моральною шкодою не підтверджено, відсутній розрахунок суми, у яку позивач оцінив свою моральну шкоду. Спір про розмір та строки виплати допомоги по безробіттю не був формальним, процесуальна поведінка центу зайнятості була належною. Просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що спір між сторонами виник не про те, як швидко відповідач виконав судове рішення, а про невчасну виплату допомоги по безробіттю.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених у позові підстав.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що Наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську № 107-ОС від 04.11.2019 позивача було звільнено із займаної посади (а.с. 24)

18.11.2019 позивач звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю.

Наказом Сумського міського центру зайнятості від 21.11.2019 № НТ191121 позивачу надано статус безробітного з 18.11.2019 (а.с. 25).

На підставі наказу Сумського міського центру зайнятості від 25.11.2019 № НТ191125 позивачу призначено допомогу по безробіттю, розпочато виплату допомоги по безробіттю з 25.11.2019 (а.с. 26).

На підставі наказу Сумського міського центру зайнятості від 03.06.2020 №НТ200603 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття у зв`язку з поданням з поданням безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг, припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації відповідно до абзацу 16 пп. 1 п.30 Порядку (а.с. 27).

Наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, № 100-ОС від 04.06.2020 «Про виконання рішення суду» поновлено позивача на посаді з 05 листопада 2019 року (а.с. 28).

З 01.03.2021 позивача було звільнено з посади слідчого у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису, що підтверджується наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську № 30-ОС від 26.02.2021 (а.с. 30)

На підставі наказу Сумського міського центру зайнятості від 19.08.2021 № НТ210819 позивачу було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю у розмірі, зазначеному у розрахунку (а.с. 32, 36)

На підставі наказу Сумського міського центру зайнятості від 26.11.2021 № НТ211126 позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття з 26.11.2021 (а.с. 37).

Не погодившись із розміром призначеної допомоги по безробіттю, позивач оскаржив до суду прийняті центром зайнятості накази.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2023 у справі №480/1618/22 його позов до Сумського міського центру зайнятості задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати Наказ Сумського міського центру зайнятості від 19.08.2021 № НТ 210819, в частині визначення позивачу терміну припинення виплати допомоги по безробіттю - 25.11.2021.

Визнано протиправним та скасовано Наказ Сумського міського центру зайнятості від 19.08.2021 № НТ 210819, в частині визначення розміру допомоги по безробіттю для ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ Сумського міського центру зайнятості від 26.11.2021 № НТ 211126, яким позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю з 26.11.2021.

Зобов`язано Сумський міський центр зайнятості призначити позивачу допомогу по безробіттю з 19.08.2021, як особі яка звернулася вперше, відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Зобов`язано Сумський міський центр зайнятості розрахувати та виплачувати допомогу по безробіттю позивачу відповідно до вимог та розмірів, визначених ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 19.08.2021, з урахуванням сум вже виплаченої допомоги за період з 19.08.2021 по 25.11.2021.

Рішення набрало законної сили.

Наказом Міністерства економіки України від 24.10.2022 №4130 було вирішено реорганізувати Сумський міський центр зайнятості шляхом його приєднання до Сумського обласного центру зайнятості (а.с. 51).

На виконання вказаного судового рішення центром зайнятості було здійснено розрахунок та 13.04.2023 здійснено виплату допомоги по безробіттю за період з 19.08.2021 по 01.08.2023 (а.с. 43-46).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У ч. 1 ст. 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

З урахуванням положень п. 10 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 21, 1173 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами відшкодовується лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів незаконними.

У постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Також Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду , яка набрала законної сили, визнано протиправними та скасовано накази Сумського міського центру зайнятості в частині визначення позивачу терміну припинення виплати допомоги по безробіттю, в частині визначення розміру допомоги по безробіттю, про припинення виплати допомоги по безробіттю . Зобов`язано Сумський міський центр зайнятості призначити позивачу допомогу по безробіттю з 19.08.2021, як особі яка звернулася вперше, відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», розрахувати та виплачувати допомогу по безробіттю позивачу відповідно до вимог та розмірів, визначених ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 19.08.2021, з урахуванням сум вже виплаченої допомоги за період з 19.08.2021 по 25.11.2021.

Цим судовим рішенням встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправних наказів, а тому суд скасував ці накази.

Сумський обласний центр зайнятості є правонаступником всіх прав та обов`язків особи, якою було прийнято протиправні накази.

Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення, глибину та тривалість душевних страждань позивача, час та зусилля, які були ним витрачені для відновлення свого порушеного права. Зокрема, що відносно позивача були прийняті неправомірні рішення, які мали наслідком виплату йому допомоги по безробіттю у меншому розмірі, ніж передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що саме з боку відповідача, як суб`єкта владних повноважень було допущено порушення прав та інтересів позивача, в той час, коли такий орган та його посадові особи, в першу чергу, зобов`язані гарантувати дотримання конституційних принципів захисту прав людини і громадянина, не допускати порушення таких прав. Прийняття відносно позивача неправомірних рішень призвело до зміни звичного укладу життя позивача, необхідності докладання додаткових зусиль для поновлення своїх прав, що, на думку суду, викликало у позивача відповідний психоемоційний дискомфорт, спричинило душевні переживання.

Суд також виходить з того, що не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, неспокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, принцип розумності, виваженості і справедливості, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2000,00 гривень. Визначену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає перебільшеною і такою, що не відповідає вимогам ст. 23 ЦК України та обставинам даної справи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумського обласного центру зайнятості про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Сумського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Сумський обласний центр зайнятості, місцезнаходження: майдан Незалежності, 3/1, м. Суми, .

Повний текст рішення виготовлено 11.09.2024.

Суддя О.О. Ніколаєнко