Провадження № 2/201/1145/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особаКомунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2023р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про зобов`язання вчинити певні дії (позов підписаний представником позивачки адвокатом Чебикіним С.В., діє на підставі ордеру від 16.07.2021р. а.с.№17) (а.с.№4-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 31.10.2023р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№22).

03.01.2024р. на електронну пошту суду надійшла заява представника позивачки адвоката Чебикіна С.В. про зміну предмета позову (а.с.№ 109-111).

Ухвалою суду від 15.02.2024р. залучено до участі у справі як співвідповідача ОСОБА_3 та прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову (а.с.№134-136).

Також ухвалою суду від 15.02.2024р. розглянуті клопотання представника позивача адвоката Чебикіна С.В., які надійшли під час розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки посилався на те, що позивачка є власницею квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 в цьому будинку. З березня 2023р. відбувається поступове залиття квартири позивачки зверху. Сліди залиття квартири позивачки зафіксовані відповідним актом від 28.08.2023р., який складений комісією КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, причина залиття не встановлена, оскільки доступ до сантехнічних приладів у квартирі АДРЕСА_2 не наданий. Внаслідок залиття позивачці завдано матеріальна шкода у розмірі 9 017грн. та моральна шкода 30 000грн., які представником позивачки просив стягнути разом із витратами на проведення експертизи у розмірі 3 000грн., судовий збором у розмірі 2 147грн. Також просив зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 усунути причини залиття квартири ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

16.11.2023р. (дата формування в системі «Електронний суд») в порядку ст. 178 ЦПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Маркова Ю.В. (діє на підставі ордеру від 14.11.2023р. - а.с.№50) посилалася на те, що квартира перебуває у сумісній власності відповідачки та її чоловіка ОСОБА_3 . Складений 28.08.2023р. акт про залиття не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, а саме в ньому не зазначені конкретні причини залиття квартири та особи, які допустили таке залиття, інші необхідні для такого документа реквізити, а тому цей акт не може бути належним і допустимим доказом заподіяння саме відповідачами майнової шкоди. Окрім того, акт складено за відсутності відповідачів, що позбавляє їх можливості подання доказів на його спростування. Звіт про оцінку розміру збитку, завданого житловій квартирі позивачки внаслідок залиття, проведений ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» також не може слугувати належним та допустимим доказом по справі. Відтак, у матеріалах справи відсутні докази, що можуть підтвердити дані обставини справи. Крім цього, позивачка не надала жодних доказів, які б підтверджували завдання їй моральної шкоди. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн. (а.с.№30-42).

Відповідач ОСОБА_3 про наявність в провадженні суду цивільної справи та залучення його як відповідача був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням ( а.с.№143). Правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_3 не скористався.

20.12.2023р. в порядку ст. 179 ЦПК України до суду надійшла відповідь на відзив, в якій адвокат Чебикін С.В. зауважував на тому, що свідоцтво про право власності на житло є правовстановлюючим документом, на підставі якого реєструється право власності на нерухоме майно та відповідачкою не надано до суду доказу про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 . Звернув увагу на те, що квартира також належить на праві власності ОСОБА_4 , але відповідачка не згадує про неї як про співвласника. В акті від 28.08.2023р., який складений комісією КП «Жилсервіс-5» ДМР, зазначено, що причина залиття не встановлена, у зв`язку із тим, що доступ до сантехнічних приладів у квартиру відповідачки не наданий, що свідчить у свою чергу, що відповідачкою створені перешкоди для цього. Також представник зазначив, що у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій нічого не зазначено про те, що акт про залиття має укладатися виключно у присутності винної особи, а тому вважав акт від 28.08.2023р. належним доказом. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник позивачки посилався на те, що всі докази у справі надані, а тому лише суд може встановити розмір моральної шкоди відповідно до положень ст. 23 ЦК України. Також, представник позивачки поданий суду висновок вважав належним доказом на підтвердження розміру шкоду, оскільки наявна вся інформація стосовно атестації, кваліфікації і спеціалізації суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експертна оцінка майнових прав». Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, витрати на професійну правничу допомогу у 10 000грн., які понесені відповідачкою, вважав завищеними (а.с.№59-63).

01.01.2024р. (дата формування в системі «Електронний суд») в порядку ст. 180 ЦПК України до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив від адвоката Маркової Ю.В., в яких остання посилалася на те, що право власності відповідачів виникло та зареєстроване до 01.01.2013р., а отже є дійсним та не має потреби повторно його реєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідачка має правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності на житло. Також представник відповідачки зазначила, що право залучення до участі співвласників нерухомого майна покладається на позивачку, і відповідачкою ОСОБА_2 надані всі докази, на підставі яких саме позивачка та її представник мають право вирішити питання про залучення до участі у справі, в якості співвідповідачів, інших власників квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Адвокат також вважала, що відповідачка не створювала перешкоди у доступі до житлового приміщення, адже позивачка не зверталась до неї щодо необхідності в наданні такого доступу. Більше того, про наявність складеного акту від 18.12.2023р. відповідачка дізналася лише після ознайомлення із відповіддю на відзив. Звертала увагу суду і на те, що обидва акти складені за відсутності відповідачки та інших власників квартири, що позбавляє можливості подати докази на його спростування. Відповідно до роз`яснення Міністерства з питань житлово комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття, викладений у листі від 29.12.2009р., присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. Звіт про оцінку є неналежним доказом розміру шкоди, оскільки експерт не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Маркова Ю.В., посилаючись на відсутність належних та допустимих доказів, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, а витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн. не вважала завищеними (а.с.№88-95).

Представник третьої особи КП «Жилсервіс 5» Дніпровської міської ради, будучи обізнаним про наявність в провадженні суду цивільної справи, що підтверджується відповідними доказами (а.с.№29), протягом розгляду справи письмових пояснень по суті спору суду не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам сторін у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.09.2023р. (а.с.№11).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданої 13.10.1997р. Виконкомом Дніпропетровської Ради народних депутатів. Згідно даного свідоцтво, ще одним із співвласників даної квартири є ОСОБА_4 (а.с.№48).

Відповідно до акту про залиття від 28.08.2023р., який складений комісією інженерів КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , в квартирі АДРЕСА_1 трапилось залиття, в результаті якого зафіксовані сліди залиття на стелі кухні (пофарбована водоемульсійною фарбою) жовті плями площею 0,5кв.м; на стіні (пофарбована водоемульсійною фарбою) жовті плями площею 1кв.м; у санвузлі на стелі (пофарбована водоемульсійною фарбою) жовті плями розміром 0,5 х 1,5 м.

Причина залиття не встановлена, оскільки доступ до сантехнічних приладів у квартирі АДРЕСА_3 для виявлення причин залиття не наданий (ас.№12).

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», що діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 494/21, виданого 25.06.2021р. та на підставі договору на виконання робіт незалежної оцінки від 01.09.2023р. визначено розмір збитку, завданого житловій квартирі АДРЕСА_1 , який становить 9 017грн. (а.с.№64-77).

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, на відповідачку покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивачка повинна довести наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, подавши відповідно до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України належні, допустимі, достовірні та достатні докази.

На підтвердження наявності шкоди та її розміру представником позивачки надані докази акт про залиття , звіт про оцінку розміру збитків, завданого квартирі, що належить позивачці, від 01.09.2023р.

Окрім цього, на підтвердження вини відповідачки у залитті, представником позивачки надані: акт про злиття від 18.12.2023р., складений начальником дільниці КП «Жилсервіс -5» ДМР Макаренко В.А., старшим майстром ОСОБА_7 та інженером ОСОБА_6 , яким зафіксоване залиття в квартирі АДРЕСА_1 та причина залиття також не встановлена, через ненадання мешканцями квартири АДРЕСА_2 доступу до сантехнічних приладів квартири (а.с.№86); акт про злиття від 18.12.2023р., складений начальником дільниці КП «Жилсервіс -5» ДМР Макаренко В.А., старшим майстром ОСОБА_7 та інженером ОСОБА_6 , яким зафіксоване залиття у квартирі АДРЕСА_4 та причина залиття також не встановлена, через ненадання мешканцями квартири АДРЕСА_2 доступу до сантехнічних приладів квартири (а.с.№87); письмові пояснення власниці квартири АДРЕСА_5 , яка зазначила, що будь-яких протікань води в сантехнічних приладах, залиття цієї квартири із квартири, що знаходиться на п`ятому поверсі будинку, не відбувається, що виключає залиття квартир, що розташовані з третього до першого поверху будинку, з квартири АДРЕСА_6 (а.с.№123).

Представником відповідачки ОСОБА_2 жодних доказів на підтвердження відсутності вини відповідачки в залитті квартири разом із відзивом до суду подано не було, так само як і не надано доказів на спростування розміру шкоди, визначеного представником позивачки.

Клопотань про проведення судової технічної експертизи, допит свідків щодо факту залиття, вини відповідачки, вартості пошкодженого майна та вартості ремонтних робіт ані відповідачкою, ані її представником в процесі розгляду справи заявлено не було. Представник відповідачки, заперечуючи проти позовних вимог, лише посилається на неналежність доказів, наданих стороною позивачки, що є лише незгодою з доказами, наданими позивачкою та її представником.

Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений саме на суд відповідно до положень ст. 89 ЦПК України.

З наданих представником позивачки доказів вбачається, що вже після подачі позову до суду та обізнаності відповідачки, що їй у вину ставиться залиття квартири позивачки 28.08.2023р., повторно, а саме 18.12.2023р., відбулося затоплення квартири позивачки та квартири поверхом вище, разом з тим, з актів від 18.12.2023р. вбачається, що відповідачка не надала доступ до огляду своєї квартири, так само як і 28.08.2023р. (а.с.№86, 87).

Як вбачається з акту від 28.08.2023р. він відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому зазначено, ким він складений, що трапилось, і які наслідки (обсяг залиття, що пошкоджено), причина залиття та інше, а тому суд приймає цей доказ як належний та допустимий доказ завдання шкоди саме відповідачами.

Оскільки відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Верховного Суду від 27.05.2021р. у справі № 761/12945/19, між сторонами у даній справі виникли деліктні зобов`язання, які передбачають презумпцію вини завдавача шкоди відповідачів у справі, отже саме на відповідачів покладений обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди.

Верховний Суд у постанові від 27.12.2019р. у справі № 686/11256/16-ц зазначив, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Враховуючи, що відповідачами жодних доказів на спростування вини в залитті квартири позивачки, що сталося 28.08.2023р., суду не надано (напроти, 18.12.2023р. допущено ще одне залиття квартири), позивачкою доведено належними та допустимими доказами нанесення їй матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди та вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 9 017грн. та зобов`язати ОСОБА_2 усунути причини залиття квартири ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи, що квартира є спільною сумісною власністю та враховуючи положення ст. 1190 ЦК України, відповідачі у справі та ОСОБА_4 , як співвласниця квартири, з вини яких сталося залиття, є солідарними боржниками. Незалучення до участі у справі співвласника ОСОБА_4 не впливає на вину відповідачів і в даному випадку, судом враховано, що у разі відшкодування шкоди одним зі співвласників в повному обсязі, він не позбавлений можливості звернутися до інших двох співвласників щодо стягнення 2/3 частин відшкодованої шкоди.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити частково з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021р. у справі № 263/16183/18 зазначив, що у відповідності до вимог статті 1167 ЦК України відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, визначивши розмір грошової компенсації з урахуванням вимог розумності і справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань позивача.

В позовній заяві, з урахуванням зміни предмету позову, представник позивачки просить стягнути з відповідачів на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 30 000грн.

В обґрунтування цих позовних вимог, представник позивачки зазначає, що моральна шкода для позивачки полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням її майна, які є глибокими через зухвалу поведінку відповідачів. Позивачка не має терпіння постійно усувати сліди залиття і не може зробити капітальний ремонт через його безперспективність до усунення протікання води в квартирі відповідачів. Відчуває себе приниженою байдужим ставленням відповідачів до вирішення проблеми і це відчуття тільки посилюється, оскільки самотужки цю проблему позивачка вирішити не може, а перспектив закінчення залиття не вбачається. Позивачка вимушена докладати додаткових зусиль в організацію своєї життєдіяльності, що пов`язане з неодноразовими зверненнями до КП «Жилсервіс-5» ДМР з приводу встановлення причин залиття та їх усунення, придбанням будівельних матеріалів і проведенням позапланових ремонтних робіт, пошуком для цього коштів, зверненням за юридичними консультаціями і вжиттям заходів, спрямованих на відшкодування завданих збитків в судовому порядку.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає доведеним, що винні дії відповідачів спричинили позивачці душевні страждання, викликані пошкодженням належного їй на праві власності майна, що вплинуло на звичайний спосіб життя позивачки, необхідність докладання додаткових зусиль по зверненням щодо складання актів про залиття, по зверненню з позовом до суду, отримання звіту про розмір збитку, тощо.

Проте, суд вважає, що сума 30 000 грн., яка визначена представником позивачки для відшкодування моральної шкоди, є явно завищеною та такою, що не відповідає ступеню вини відповідачів, характеру та обсягу душевних страждань позивачки, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3 000грн.

При цьому, враховано, що пошкодження в квартирі позивачки через залиття є незначними (залиття стелі на кухні та санвузлі, залиття на стіні), що не може значною мірою вплинути на звичайний спосіб життя позивачки

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним розподілити їх наступним чином.

При подачі позову за вимогами майнового характеру (відшкодування матеріальної та моральної шкоди у загальному розмірі 39 017грн.) та вимогою немайнового характеру про зобов`язання вчинити певні дії позивачкою сплачений судовий збір у розмірі 2 147грн. 20коп. тобто по 1 073грн. 60коп. за кожною вимогою (а.с.№3).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що судові витрати позивачки по оплаті судового збору слід стягнути з відповідачів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 330 грн. 66 коп. (12 017 грн. х 1 073грн. 60коп. : 39 017 грн.) за вимогами майнового характеру та 1 073грн. 60коп. за вимогами немайнового характеру.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Враховуючи, що представником позивачки та представником відповідачки ОСОБА_2 заявлені витрати на професійну правничу допомогу, проте відповідних доказів суду не надано, підстав для їх розподілу цим рішенням суду не вбачається.

Стосовно витрат позивачки по оплаті підготовки звіту, який зроблено ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» 01.09.2023р. (а.с.№64-77), то суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Враховуючи, що звіт був наданий на замовлення позивачки ОСОБА_1 , яка сплатила на рахунок ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» 3 000грн. (а.с.№14), суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивачки ці витрати.

Оскільки солідарного обов`язку щодо сплати судових витрат не передбачено, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь позивачки судові витрати у розмірі 4 404грн. 26 коп. (330 грн.66коп.+ 1 073грн.60коп.+ 3 000грн.), тобто по 2 202грн. 13коп. з кожного відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 386, 1166, 1167, 1190 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (третя особа Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної залиттям квартири 9 017грн. (дев`ять тисяч сімнадцять грн.) та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3 000грн. (три тисячі грн.), а разом 12 017грн. (дванадцять тисяч сімнадцять грн.).

Зобов`язати ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) усунути причини залиття квартири ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати по 2 202грн. 13коп. (дві тисячі двісті дві грн.13коп.) з кожного відповідача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.