Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6459/2024
Головуючий у суді першої інстанції М.О. Заставенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

29 квітня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників) апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2023, ухвалене у складі судді Заставенко М.О., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

12.09.2023 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 заробітку.

Позов обґрунтовано тим, що спільна донька позивача та відповідача після досягнення повноліття навчається на денній формі навчання. Позивач не взмозі самостійно утримувати доньку, що продовжує навчання, у зв`язку з чим звертається до суду з позом про стягнення з батька дитини аліментів на час її навчання або до досягнення дочкою 23 років, оскільки батько дитини спроможний надавати таку допомогу дочці.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментіи на утримання повнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/18 частки його доходу щомісячно, починаючи з 07.11.2023 і до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Вважає що, стягнувши аліменти у розмірі 1/18 частки заробітку відповідача, а не урозмірі 1/4 частки, суд прийшов до помилкових або неправильних висновків, які не підтверджені доказами, або не відповідають дійсності. Просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2023 та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити в повному обсязі і стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітьної дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше 50 відсотків прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною двадцяти трьох років, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 12 вересня 2023 року, а не з 07.11.2023 як визначив суд у рішенні, оскільки з позовом до суду вона звернулась саме 12.09.2023. Апелянт зазначила, що відповідач має можливість сплачувати на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу).

Апелянт зазначає, що суд розглядаючи справу, не досліджував будь-які докази, пов`язані зі станом здоров`я як позивача так і відповідача, оскільки сторони їх не надавали та на них не посилались.

Крім того, представником відповідача в судовому засіданні повідомлялося суду, що на утриманні у відповідача перебуває одна малолітня донька, а тому суд помилково вказав той факт, що на утриманні відповідача перебуває двоє матолітніх дітей.

Також, стороною відповідача взагалі не доведено неможливість виконувати відповідачем обов`язків, щодо надання належної матеріальної допомоги повнолітній доньці на період її навчання, з урахуванням наявності на утриманні іншої малолітньої дитини.

Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що хоча донька і навчається на денній формі навчання, за державним замовленням, однак сама по собі бюджетна форма навчання та отримання стипендії не позбавляє батьків від обов`язку утримувати повнолітню доньку. Навчаючись, донька не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальоної допомоги батьків для таких потреб, як харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників, проїзду і здійснення інших витрат.

Зауважує, що стороною відповідача взагалі не було надано жодного доказу про матеріальний стан відповідача, в тому числі включаючи період з липня по листопад 2023 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не обгрунтував своє рішення, не вказавши встановлені судом обставини, які стали підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/18 частини від щомісячного доходу відовідача.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуваного рішення помилково вказано дату з якої слід стягувати аліменти «07.11.2023». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 виповнилось 18 років і позов був поданий після досягнення нею повноліття, а тому днем нарахування аліментів треба вважати день подачі позову до суду, а саме 12.09.2023.

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подано до апеляційного суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на пофесійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Також, у разі зміни рішення Дарницького районного суду від 01.12.2023 або ухваленні нового рішення, змінити розподіл витрат зазначений у додатковому рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2023, відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що ОСОБА_1 не наведено жодної норми матеріального та процесуального права, що на переконання останньої було порушено судом та стало б підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Твердження апелянта про невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків є таким, що не відповідає дійсності. Відповідач визнає свій батьківський обов`язок щодо сплати аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки ОСОБА_5 в тому розмірі, який визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.12.2023, вважає його обгрунтованим, з огляду на фінансові можливості останнього. Відповідач вказує, що він не лише згоден виконувати фінансові зобов`язання щодо сплати аліментів, в розмірі, який призначений рішенням суду, але й проявляє намір та бажання взаємодіяти з дитиною, задовольняти її побутові потреби, що вказує на його готовність взяти участь у повноцінному батьківському обов`язку та підтримувати взаємини з донькою.

Звертає увагу, що на утриманні відповідача перебуває малолітня донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та матір ОСОБА_8 , 1951 року народення.

ОСОБА_1 не вчинила жодних дій, спрямованих на надання суду належних та допустимих доказів того, що нею систематично в тому чи іншому обсязі витрачаються грошові кошти на утриманька доньки сторін - ОСОБА_5 , не наведено хоча б орієнтовного розміру її витрат, не надано документів на підтвердження їх понесення, не обгрунтовано, чому саме заявлений нею розмір, на відміну від розміру, визначеного Дарницьким районним судом м. Києва у рішенні від 01.12.2023, здатен забезпечити потреби дитини, і з огляду на що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, є недостатнім. Апелянт не наводить розрахунок витрат, які б свідчили про доцільність та необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі, наскільки більшому, ніж той, що встановлений рішенням суду від 01.12.2023.

Окрім того, зауважує, що повнолітня донька сторін ОСОБА_5 проживає окремо від батьків та отримує стипендію від навчального закладу.

ОСОБА_2 подано заяву про стягнення витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000 грн.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах його апеляційного оскарження, та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає не в повній мірі.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що спільна донька сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим стягнення аліментів за рішенням суду на її утримання припинено /а.с.9,12-13,14/.

ОСОБА_5 навчається на 1-му курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, термін навчання з 01.09.2022 по 04.07.2026, отримує стипендію у розмірі 604,50 грн /а.с.16,78/. Зазначена обставина щодо розміру стипендії, яку отримує ОСОБА_4 відповідачем не оспорюється.

Місце проживання ОСОБА_5 зареєстрованим значиться за адресою АДРЕСА_1 , яка в рівних долях належить ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 . При цьому, на час навчання ОСОБА_5 проживає в гуртожитку за місцем навчання /а.с.14,37-38/.

Відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він є учасником бойових дій /а.с.42,43/.

Відповідач сплачував за рішенням суду аліменти у розмірі 1/3 частини заробітної плати (доходів) на утримання ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття. Середня заробітна плата відповідача за період з січня по червень 2023 року складала 40 374,51 грн /а.с.71-73/, інших доказів підтверджуючих розмір заробітної плати (доходів) відповідача матеріали справи не містять.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду із позовом слугувало те, що спільна із відповідачем донька ОСОБА_5 після досягнення повноліття продовжує навчання, відповідач не бажає добровільно надавати їй матеріальну допомогу на період її навчання до двадцяти трьох років, вихованням дитини не займається, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Частково задольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що відовідач може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, і з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, розміру доходу платника аліментів і таких засад цивільного законодавства як розумність і справедливість, вважає обгрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/18 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Так, згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що ОСОБА_5 навчається на першому курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовденням, термін навчання з 01.09.2022 по 04.07.2026, отримує стипендію у розмірі 604,50 грн.

Колегією суддів установлено, що спільна дитина сторін ОСОБА_5 на день звернення позивача до суду із даним позовом (12.09.2023) досягла повноліття, проте не досягла 23- річного віку, продовжує навчання, не працює, не одружена, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, оскільки розмір стипендії, яку вона отримує, явно не достатній для проживання та навчання ОСОБА_4 .

Отже, установивши, що ОСОБА_5 продовжує навчатися, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, суд дійшов правильного висновку про обов`язок та спроможність відповідача утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення з відповідача аліментів на повнолітню доньку, яка навчається.

Однак, колегія суддів не може погодитися із розміром аліментів стягнутих з відповідача за рішенням суду.

Аналізуючи матеріальну можливість сплачувати відповідачем аліменти, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку наявним у справі доказам. Адже, та обставина, що на утриманні апелянта є ще малолітня дитина та матір пенсійного віку не доводить, що відповідач не взмозі надавати належну матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.

Хоч ОСОБА_5 і навчається на денній формі навчання за державним замовленням та отримує стипендію, однак у невеликому розмірі. Сама по собі форма навчання повнолітньої доньки сторін не дає їй можливість працевлаштуватися та забезечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги батьків для таких потреб, як харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 2 000 грн., та враховуючи, що таку ж суму має надавати мати своїй доньці, однак у сукупності такі кошти у розмір 4 000 грн та 604, 50 грн стипендії не будуть достатніми для забезпечення потреб дитини, яка продовжує навчання.

В матеріалах справи наявна довідка - звіт про здійснення відрахувань та виплат відносно ОСОБА_2 № 2493 від 23.06.2023, за постановою державного виконавця від 07.07.2022 ВП № НОМЕР_4, за виконавчим листом № 2-7031/11 виданого 29.11.2011, надана командиром військової частини НОМЕР_1 . Із даної довідки вбачається, що в період з січня по червень 2023 дохід ОСОБА_2 становить 318 014,31 грн.

Та обставина, що відповідач висловлює намір приділяти увагу та час для спілкування з дитиною, та прагнення задовольняти її побутові потреби, про що зазначає ОСОБА_2 у своєму відзиві на апеляційну скаргу, суд оцінює як намір налагодити відносини з донькою та готовність взяти активну участь у її житті, а отже виконати свій батьківський обов`язок на належном рівні.

Тому колегія суддів, бере до уваги вищевказані обставини.

Оцінивши усі в сукупності зібрані по справі докази, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду та збільшити розмір стягнутих з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, з урахуванням зазначених вище обставин, підлягає збільшенню з 1/18 до 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. При цьому, у відповідача буде залишатись 7/8 часток його заробітної плати (доходу), цього буде достатнім і на утримання малолітньої дитини, і на надання допомоги непрацездатній матері і на утримання сім`ї, враховуючи що на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 сплачував аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) і був спроможний це робити. При цьому суд бере до уваги і ту обставину, що матеріали справи не містять даних про розмір пенсії (доходи) матері відповідача, не містять даних про наявність у неї інших дітей (які також зобов`язані надавати матеріальну допомогу своїй матері), що не дозволяє суду зробити висновок про те, чи потребує мати відповідача матеріальної допомоги.

Окрім того, рішення суду підлягає зміні у визначенні дати, з якої слід стягувати аліменти.

Днем нарахування аліментів слід вважати день подачі позову до суду, а саме 12.09.2023, що вбачається із штампу реєстрації вхідної кореспонденції до Дарницького районного суду, а не з 07.11.2023 року, як помилково визначив суд першої інстанції.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що донька відповідача - ОСОБА_5 є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач ставить вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 19/23-ЦП від 14.11.2023, акт виконаних робіт, прибутковий касовий ордер на суму 5 000 грн.

ОСОБА_2 також ставить вимогу про стягнення з апелянта витрат на професійну правничу допомогу, надану йому у зв`язку с поданням позивачкою апеляційної скарги на рішення суду в сумі 6 000,00 грн.

Оскільки суд апеляційної інстанції змінює рішення суду та збільшує розмір стягнутих з відповідача аліментів, то пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на користь позивача підлягають стягненню її витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , колегія суддів не вабачає, оскільки хоч за результатами розгляду апеляційної скарги суд частково її задовольняє, але суд дійшов висновку про зміну рішення суду в сторону збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Окрім того, апеляційний суд не вбачає підстав для зміни розподілу судових витрат визначених у додатковому рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 28.12.2023, так як ОСОБА_1 із апеляційною скаргою щодо його оскарження до апеляційного суду не звертається, а переглянути додаткове рішення, як самостійний процесуальний документ суд має право лише на підставі поданої апеляційної скарги на додаткове рішення суду.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду слід покласти на відповідача, а тому суд з відповідача на користь держави стягує судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн, оскільки суд частково задовольняє апеляційну скаргу позивача та збільшує розмір стягнутих з відповідача аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року змінити.

Збільшити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/18 частки до 1/8 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 12.09.2023 і до закінчення дитиною навчання, але не більш як до досягнення нею двадцяти трьох років.

В іншій частиніи рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 610,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна