Справа №456/3068/24
Провадження №2/443/642/24
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінко Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Представник позивача ТОВ «Діджи фінанс» Романенко М.Е., через Електронний суд звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Мілоан» в якій просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість за кредитним договором №101439116 від 04.06.2021 у розмірі 19 470,00 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 04.06.2021 року за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТзОВ «Мілоан» https://miloan.ua/, ОСОБА_1 подала заявку на отримання кредиту №101439116. Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТзОВ «Мілоан» було направлено відповідачці електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору №101439116 від 04.06.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті. Таким чином відповідачка уклала договір про споживчий кредит №101439116 від 04.06.2021 з ТзОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6 000 грн. 14.09.2021 згідно умов договору відступлення права №08Т, ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №101439116 від 04.06.2021 на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно позивач набув право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідачки. Згідно договору відступлення права вимоги, сума боргу перед новим кредитором становить 19 470,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 000 грн, заборгованість за відсотками становить 12 330 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 1 140 грн. Позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідачки, зазначену в кредитному договорі №101439116 від 04.06.2021 було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №101439116 від 04.06.2021. Не зважаючи на це, позичальник не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором №101439116 від 04.06.2021.

19.09.2024 позивачкою ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву згідно якого остання проситть в задоволенні позову відмовити та присудити їй судові витрати: витрати на професійну правову допомогу.

В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що підставою позову позивач зазначає Договір про споживчий кредит №101439116 , укладений 04.06.2021 між останньою та ТОВ «Мілоан». Однак, слід зауважити, що позивачем не надано доказів щодо входу нею на сайти вказаного товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету задля отримання кредиту та отримання засобами електронного зв`язку листів із одноразовим ідентифікатором. Пізніше, як стверджує позивач, на виконання умов Договору первинним кредитором перераховано обумовлену суму грошових коштів. З цього приводу варто зазначити, що відповідно до п.п. 1.2, 2.1 такого Договору кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника є надання останнім інформації про банківський картковий рахунок, на який кредитодавець має перерахувати необхідні позичальнику кошти, однак позивач не надав доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів (первинних бухгалтерських документів). Банківські виписки з рахунків позичальника с належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Тому вважає що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі заявдленому позивачкою. Як вбачається з умов Договору, такий містить умови про непропорційно великі суми відсотків за користування кредитом. Визначений розмір процентів с непропорційно великою сумою компенсації: понад 200% вартості кредиту. Нарахований позивачем розмір відсотків річних по договору в сумі 49 983, 53 грн майже в два рази перевищує розмір вказаного в договорі тіла кредиту, становить надмірний та невиправданий майновий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Також зазначає що незаконними є вимоги щодо стягнення комісійного винагороди, оскільки це є нікчемною умовою договору.

03.10.2024 представвником позивача ТОВ «Діджи фінанс» подано додаткові пояснення у справі, згідно яких останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі зважаючи на настпуне. В обгрунтування додаткових пояснень представник позивача зазначає, що 04.06.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» URL: https://tengo.com.ua/, ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту № 101439116. 14.09.2021 згідно умов Договору факторингу № 08Т, ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Договором про споживчий кредит № 101439116 від 04.06.2021 на користь ТОВ «Діджи фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи фінанс» набуто права вимоги до позичальника. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином надавши позичальнику у користування кредитні кошти в сумі 6 000,00 грн, а позичальник в свою чергу порушив умови договору, допустив прострочення платежів щодо повернення кредиту та процентів за користування грошовими коштами, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства ТОВ «Мілоан» на виконання умов Договору про споживчий кредит № 101439116 від 04.06.2021 перерахувало відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 6 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 28345923 від 04.06.2021, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Також зазначає, що ТОВ «Мілоан» це фінансова, а не банківська установа, яка не відкриває рахунки позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий позичльником рахунок, а первинні документи щодо надання кредитних коштів містяься у первісного кредитора ТОВ «Мілоан». Щодо нарахування суми відсотків за користування кредитом та вимоги про стягнення комісійної винагороди за Договором про споживчий кредит № 101439116 від 04.06.2021 зазначає, що 04.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було підписано Договір про споживчий кредит № 101439116, на підставі п. 1.1. якого Кредитодавець зобов`язавсї на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Оскільки, відповідачка 19.06.2021 кредит в сумі 6 000,00 грн не повернула, а продовжувала користуватися кредитним коштами, то ТОВ «Мілоан» відповідно до умов Кредитного договору, з якими погодився відповідачка, нарахував проценти за користування кредитом, а саме за п. п. 1.5.2, 2.3.1.1 Кредитного договору та за п. п. 1.6, 2.3.1.2 Кредитного договору, і таке нарахування відповідає вимогам вищенаведених норм ЦК України та умовам Кредитного договору та спростовує доводи відповідачки про непропорційно великі суми відсотків за користування кредитом. Підтвердженням законності нарахування заборгованості за відсотками слугує Деталізований розрахунок заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за Договором про споживчий кредит № 101439116 від 04.06.2021, який сформований первісним кредитором ТОВ «Мілоан». Також просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заявлені відповідачкою витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними із складністю справи та ціною позову, більше того відповідачкою не надано жодних доказів, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтований.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.07.2024 цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.70/.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 14.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначеного до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 12.09.2024 /а.с.74-75/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.09.2024 у зв`язку з клопотанням представника відповідачки справу розглядом відкладено на 17.10.2024 /а.с.84/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.10.2024 клопотання представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д) виписку про рух коштів по картці на підставі платіжного доручення № 28345923 від 04.06.2021 на підтвердження перерахування кредитних коштів ОСОБА_1 на картковий рахунок № НОМЕР_1 за період 04.06.2021 - 09.06.2021 в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок /а.с.124-126/.

Розгляд справи по суті відбувся 13.11.2024 без участі сторін.

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» подав заяву у якій просить проводити судові засідання у його відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду не з`явилася. Представник відповідачки адвокат Ратич Т.М. подав заяву згідно якої просить розглядати справу у його відсутності та в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 13.11.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 18.11.2024 .

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ТзОВ «Мілоан» з метою отримання кредитних коштів, у зв`язку з чим підписала в електронному вигляді анкету - заяву на кредит №101439116 /а.с.52/.

Як вбачається із Анкети-заяви на кредит № 101439116 від 04.06.2021, сума кредиту 6 000,00 гривень у валюті: Українська гривня. Строк кредиту 15 днів з 04.06.2021. Дата повернення кредиту 19.06.2021. Сума до повернення 9 390,00 грн.

Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту: 1 140,00 грн, нараховується одноразово за ставкою 19,00% від суми кредиту за договором; проценти за користування кредитом: 2 250,00 грн, нараховуються за ставкою 2.50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Позичальник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційни номер НОМЕР_2 .

Погоджені умови кредитування по заявці 101439116: замовлена сума: 6 000,00 грн, замовлений строк 30 днів, погоджена сума 6 000,00 грн, погоджений строк 15 днів, комісія за надання 19,00 % одноразово, ставка процентів 2.50% за кожен день користування /а.с.53/.

04.06.2021 між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі -договір про споживчий кредит №101439116 (надалі - договір) /а.с.19-22 на звороті/.

Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Згідно п.1.2 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6 000,00 грн у валюті: Українські гривні.

Кредит надається строком на 15 днів з 04.06.2021 (п.1.3 Договору).

Відповідно до п.1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 19.06.2021.

Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 3 390,00 грн в грошовому виразі та 4,659,452.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 9 390,00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань (п.1.5 договору).

Комісія за надання кредиту: 1 140,00 грн нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п.1.5.1 договору).

Проценти за користування кредитом: 2 250,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору (п.1.7 договору).

Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок (п.2.1 договору).

Згідно п.2.2.1 договору, позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору.

Згідно п.2.2.2 договору, нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору.

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (п.2.2.3 договору).

Згідно п.2.3.1 договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Відповідно до п.2.4.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5 Договору (п.2.4.2 договору).

У випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства має право стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або звернути стягнення на майно, що належить Позичальнику на праві власності (п.3.2.5 договору).

Згідно п.4.2 договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.

Згідно п.6.1 договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, або у SMS повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS повідомлення для Позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей Кредитний договір надається Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству (п.6.2 договору).

Згідно п.7.1 договору, цей Договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1 та №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору. Якщо зі спливом 3-го дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Товариством та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті.

Як видно із Додатку №1 (графік платежів) до договору про споживчий кредит №101439116 від 04.06.2021 та Додатку №2 (паспорту споживчого кредиту) до договору про споживчий кредит №101439116 від 04.06.2021 /а.с.23, 24/, ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту.

ТзОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит №101439116 від 04.06.2021 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в сумі 6 000,00 грн на картку 473121*69, що підтверджується платіжним дорученням 28345923 від 04.06.2021 /а.с.27/.

Також факт перерахування коштів підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк» згідно якої ОСОБА_1 04.06.2024 було перераховано кошти на картку № НОМЕР_3 у сумі 6 000,00 грн /а.с.136/.

Відповідно до розрахунком заборгованості за договором кредиту №101439116 від 04.06.2021 ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у останньої за період з 04.06.2021 по 18.08.2021 перед ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість в сумі 19 470 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 000,00 грн, заборгованість за процентами становить 12 330 грн, заборгованість по комісії 1 140 грн /а.с.10-12/.

Судом також встановлено, що 14.09.2021 між ТзОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТзОВ «Діджи Фінанс» (Фактор) було укладено договір факторингу № 08Т /а.с.28-40 на звороті/, відповідно до умов цього договору , клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).

Відповідно до Витягу з Додатку №1 до договору факторингу № 08Т від 14.09.2021 на момент відступлення прав вимоги залишок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №101439116 від 04.06.2021 складає 19 470 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 6 000,00 грн , заборгованість за процентами становить 12 330 грн, заборгованість по комісії 1 140 грн /а.с.13/.

На виконання умов договору факторингу № 08Т від 14.09.2021, ТзОВ «Діджи Фінанс» було сплачено ТзОВ «Мілоан» наступні суми, зокрема: 05.10.2021 в розмірі 113 585,85 грн згідно платіжної інструкції №4; 29.06.2022 в розмірі 158 176,20 грн згідно платіжної інструкції №3; 03.02.2022 в розмірі 125 797,53 грн згідно платіжної інструкції № 1938; 10.01.2022 в розмірі 223 939,95 грн згідно платіжної інструкції №8; 03.12.2021 в розмірі 204 909,24 грн згідно платіжної інструкції № 2; 19.10.2022 в розмірі 3 167 231,97 грн згідно платіжної інструкції №2597 /а.с.28-30 на звороті/.

Також ТОВ «Діджи фінанс» 27.09.2023 було скеровано досудовму вимогу ОСОБА_1 про сплату заборгованості за кредитним договором у розмірі 19 470,00 грн до 15.11.2023 та надано рекзвізити для оплати /а.с.16/.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №101439116 від 04.06.2021.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Із копії наявного у матеріалах справи електронного Договору, у сукупності з іншими дослідженими судом письмовими доказами, вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник за Договором, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», надавши Кредитодавцю персональні дані, а саме: свої ПІП, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дату народження, стать, вік, номер мобільного телефону, дані паспорта громадянина України, адресу зареєстрованого та фактичного місця проживання, освіту та місце роботи, які були необхідні та достатні для укладення договору і формування одноразового ідентифікатора.

Матеріали справи не містять доказів щодо наявності фактів неправомірного заволодіння та використання позивачем персональними даними відповідача, вибуття з володіння останнього паспорта, РНОКПП, телефону.

Відсутність на копії електронного договору підпису відповідача (одноразового ідентифікатора) не є безумовним свідченням про не укладення нею Договору.

Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету Договір не був би укладений.

Окрім цього, для отриманя коштів відповідачкою ОСОБА_1 було надано кредитну картку, на яку їй було перераховано кредитні кошти, оскільки ТОВ «Мілоан» це фінансова, а не банківська установа, яка не відкриває рахунки позичальнику, а лише перераховує кредитні кошти на наданий позичльником рахунок, відтак ТОВ «Мілоан» на виконання умов Договору про споживчий кредит № 101439116 від 04.06.2021 перерахувало відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 6 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 28345923 від 04.06.2021.

Також суд критично оцінює пояснення відповідачки, що їй не було перераховано кошти за кредитним договором, оскільки даний факт підтверджується платіжним дорученням 28345923 від 04.06.2021 згідно якого ТзОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6 000,00 грн на картку 473121*69 (отримувач та призначення платежу відповідають умовам кредитного договору), а також факт перерахування коштів підтверджується випискою з АТ КБ «Приватбанк» згідно якої ОСОБА_1 04.06.2024 було перераховано кошти на картку № НОМЕР_3 у сумі 6 000,00 грн.

Відтак, суд виснує що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт перерахування коштів відповідачці ОСОБА_1 зігідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №101439116 від 04.06.2021, натомість відповідачкою не надано доказів, які б спростовували факт отримання останньою кредитниих коштів.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ФК «Діджи фінанс» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Щодо стягнення з відповідачки 1 140 гривень колмісії суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 1 140,00 грн, яка нараховується за зокрема за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Отже, чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Відтак позовна вимога про стягненн з ОСОБА_1 комісії у розмірі 1 140 грн підлягає до задоволення.

Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, суд зазначаає наступне.

Як встановлено судом, між сторонами по справі укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №101439116 від 04.06.2021, згідно з яким сума кредиту 6 000,00 грн.

Також згідно з п.1.3 зазначеного Договору, строк кредиту становить 15 днів.

Проценти за користування кредитом: 2 250,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору).

Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором, тобто до 19.06.2021.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором №101439116 від 04.06.2021 був автопролонгований кредитодавцем відповідно до п. 2.3 договору, тому строк кредитування становив 15 днів.

Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідачки підлягає стягненню 6 000,00 грн сума тіла кредиту, та 2 250,00 грн нараховані проценти за користування кредитом за 15 днів - період кредитування, 1 140,00 грн - комісія за надання кредиту, що разом становить 9 390,00 грн, відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи фінанс» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 168,08 грн (9 390,00 х 100 : 19 470,00 = 48,22%; 2 422,40 : 100 х 48,22= =1 168,08 грн ).

Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості у вказаній справі позивачем до суду подано: копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024, копію додаткової угоди №37 від 10.05.2024 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024, детального опису робіт, акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 10.05.2024, копію свідоцтва ОСОБА_2 про право на зайняття адвокатською діяльністю, згідно яких розмір послуг за надання правничої допомоги становить 6 000 гривень.

На підтвердження понесених витрат стороною відповідачки надано договір про надання правової допомоги №84/24 від 11.09.2024 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ратичем Т.М., згідно якого загальна вартість послуг адвоката становить 8 000 грн.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають необґрунтовано завищену вартість. Отже, судом встановлена не співмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Таким чином, виходячи із встановленої реальності правничої допомоги та її необхідності, а також з урахуванням очевидної не співмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн, що і буде становити співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 446,60 грн витрат на професійну правничу допомогу (3 000 х 48,22% : 100 % = 1 446,60 грн).

Щодо стягненя з позивавача ТОВ «Діджи фінанс» на користь відповідачки ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги, що такі необхідно зменшити розмір витрат відповідачки на професійну правничу допомогу до 3 000,00 грн, що буде становити співмірні і розумні витрати відповідачки на професійну правничу допомогу у цій справі, оскільки справа є незначної складності, представник відповідачки участі у судових засідання не приймав.

Оскільки суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог, відтак і судові витрати понесені відповідачем слід розраховувати у відповідності до розміру задоволених позовних вимог.

Судом вирішено стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 9 390,00 грн, що становить 48,22 % задоволених позовних вимог, відтак розмір витрати на професійну правничу допомогу становить 51,78 % від заявленої суми, що становить 1 553,41 грн (3 000 х 51,78%= 1 553,41 грн).

За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (юридична адреса: 04112, вул. Авіаконтруктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором №101439116 від 04.06.2021 в сумі 9 390 (дев?ять тисяч триста дев?яносто) гривень, витрати на сплату судового збору в розмірі 1 168 (одна тисяча сто шістдесят вісім) гривень 08 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 446 (одна тисяча чотириста сорок шість) гривень 60 копійок, а всього разом стягнути 12 004 (дванадцять тисяч чотири) гривні 68 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (юридична адреса: 04112, вул. Авіаконтруктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 553 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят три) гривні 41 копійка.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя Р.Г. Равлінко