ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1115/24
Провадження № 2/210/759/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 квітня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чайкіної О.В., секретаря судового засідання Кучевасової А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Пізняка Віктора Івановича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визначення права на приватизацію, про встановлення факту невикористання житлових чеків та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, уточнивши позовні вимоги зазначив, що Рішенням Металургійної районної у місті ради № 463 від 15.11.2023 року йому відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 . Підстави для відмови у рішенні вказані наступні: не надання довідок органу приватизації, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації житлового фонду за період 28.03.1995 по 05.03.1996 та з 22.06.2021 по 05.09.2023роки.

Позивач вважає вказане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач протягом усього життя був зареєстрований та проживав лише за двома адресами, зокрема АДРЕСА_2 та у АДРЕСА_3 , що повністю підтверджується даними паспорту та витягами. Обидві адреси розташовані на території Металургійного району міста Кривого Рогу, тобто саме виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради має повну інформацію про невикористання ОСОБА_1 житлових чеків.

Невикористання ОСОБА_1 права на приватизацію підтверджується відповіддю № 20/35-3771 від 06.12.2023 згідно до якої ... «Щодо участі ОСОБА_1 у приватизації квартири АДРЕСА_4 , повідомляємо, рішенням виконкому Металургійної районної у місті ради від 17.11.2021 № 428 Про приватизацію квартири АДРЕСА_4 зазначена квартира була приватизована на ім`я інших фізичних осіб»... та відповіддю № 20/35-3648 від 28.11.2023 згідно до якої ... « За інформацією яка міститься у виконкомі Металургійної районної у місті ради рішення щодо приватизації квартири за адресою АДРЕСА_2 не приймалося» ...

ОСОБА_1 мешкав лише за двома адресами: 1) АДРЕСА_2 , рішення про приватизацію квартири за вказаною адресою не приймалось та 2) АДРЕСА_5 , рішення про приватизацію квартири за вказаною адресою прийнято на корись інших осіб, позивач вважає, що він не використав житлові чеки, а отже рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради № 463 від 15.11.2023 про відмову в приватизації квартири АДРЕСА_1 є очевидно незаконним та підлягає скасуванню. також Позивач просить визнати за ним право на прватизацію вказаної квартири та встановити факт невикористання житлових чеків у період, вказаний у прохальній частині позову.

Аргументи учасників

Адвокат Пізняк В.І., який діє від імені позивача ОСОБА_1 , надав заяву про розгляд справи у його відсутність. На позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача, скерувала на адресу суду відзив на уточнену позовну заяву у якому зазначили, що викладені позовні вимоги суперечать одні одним, оскільки, якщо позивач просить встановити факт невикористання житлових чеків, він визнає, що не надав їх при приватизації, таким чином рішення виконкому не може бути протиправним, бо не суперечить нормам закону.

Станом на день розгляду справи в суді, позивач не має права на приватизацію спірної квартири, відповідно до вимог ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Позивач звернувся до виконкому районної у місті ради з питань приватизації квартири АДРЕСА_1 , яка використовується заявником на умовах найму.

При розгляді наданих ОСОБА_1 документів, виконкомом встановлено, що відсутні документи про невикористання заявником житлових чеків для приватизації житла за період з 28.03.1995 року по 05.03.1996 року та з 22.06.2021 року по 05.09.2023 року.

На підставі вказаних вище обставин, Рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 15.11.2023 за № 463 позивачу було відмовлено у передачі квартири АДРЕСА_1 в приватну власність (а.с.4).

Відповідно до Довідки №95/3123 від 20 грудня 2023 року виданої на вимогу позивача виконкомом Металургійної районної у місті ради повідомляє, що рішення стосовно приватизації квартири АДРЕСА_1 не приймалося (а.с.5).

Матеріали справи містять відповідь виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 06 грудня 2023 року за №20/35-3771 на адвокатський запит щодо участі ОСОБА_1 у приватизації квартири АДРЕСА_4 , відповідно до якої рішенням виконкому Металургійної районної у місті ради від 17.11.2021 № 428 Про приватизацію квартири АДРЕСА_4 зазначена квартира була приватизована на ім`я інших фізичних осіб (а.с.6).

Із витягу з реєстру територіальної громади встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрував своє місце мешкання у квартирі АДРЕСА_6 вересня 2023 року (а.с.8).

Із представленої копії паспорту позивача встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_4 з 05 березня 1996 року та 22 червня 2021 року був знятий з реєстрації місця проживання (а.с.9 зворот).

Ввстановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року у справі № 210/4155/21 скасовано рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року, та частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме визнано за ОСОБА_1 право користування квартирою АДРЕСА_1 .

20 жовтня 2023 року із позивачем Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради уклав договір найму житла у вигляді квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Із представленого відзиву судом також встановлено, що Постановою Верховного Суду України від 13 березня 2024 року у справі № 210/4155/21 скасовано постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року і залишено в силі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07 лютого 2022 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про визнання права користування житловим приміщенням.

Предметом вищевказаного позову була також квартира АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи долучено лист за підписом голови Металургійної районної у місті ради від 02 квітня 2024 року за вихідним номером 04/18-1185, у якому останній звертається до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради із проханням скасувати реєстрацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 .

Мотиви та висновки суду

Частинами третьою, четвертою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 345 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням № 396.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Статтями 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі наймачу та членам його сім`ї квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у межах визначеної норми. При цьому, до членів сім`ї наймача включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» (далі Положення № 396), яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положенням, в тому числі й рішенням органу приватизації.

Положення № 396 визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно до пункту 4 Положення № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Відповідно до пункту 14 Положення № 396, передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). При цьому орган місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має прийняти рішення щодо залишення цілісного майнового комплексу (будівлі, будинку) у статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію його жилих та нежилих приміщень.

Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках на правових підставах і тривалий час (не менше п`яти років).

Абзацом першим пункту 23 Положення № 396 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Отже, передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру.

Між тим, пунктом 18 Положення визначено порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, №396 від 16.12.2009 року, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

При цьому, згідно з пунктом 20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.93 N 305 "Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків" останні підлягають випуску у вигляді приватизаційних депозитних рахунків, порядок відкриття яких та здійснення з них платежів регулювалось Положенням «Про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків і здійснення з них платежів», затвердженим наказом Національного банку України від 15.03.93 N 30, яке втратило чинність з моменту введення в дію постанови Правління Національного банку України від 27.04.2000 N 179 "Про затвердження Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів".

Відповідно до вказаної постанови житлові чеки - це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду. З метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян.

У процесі приватизації громадянами займаного житла відбувається списання коштів з їх приватизаційних депозитних рахунків на підставі приватизаційного платіжного доручення, яке підтверджує, що громадяни України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації.

В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 зазначено, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію».

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1993 № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» та Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.08.2000 року № 179, з метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. Облік операцій за депозитними рахунками в установах банку здійснюється за позабалансовими рахунками відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від11.09.2017 № 89 (зі змінами).

Отже, єдиним розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію, атому довідка Ощадбанку сама по собі є достатнім документом на підтвердження невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Таким чином, для приватизації квартири необхідне дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації, та особисте звернення до органів приватизації.

Згідно зі статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Відповідно до статті 61 ЖК (у відповідній редакції) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла гарантується державою і підлягає захисту у разі його порушення. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 750/2176/17.

Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках, вирішуються судом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Щодо законності рішення прийнятого місцевою владою

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві та є вичерпним.

До них належить відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» саме на органи приватизації покладено обов`язок дотримуватись виконання законодавства під час проведення приватизації громадянами житла.

Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 201/6092/17.

Оскільки позивачем не надано районній у місті раді, як органу який приймає рішення про приватизацію державного житлового фонду, належних доказів невикористання житлових чеків за спірний період, суд приходить до висновку, що Металургійна районна у місті рада прийняла законне рішення про відмову у приватизації квартири АДРЕСА_1 .

Щодо встановлення юридичного факту

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», N5 від 31.03.1995 року, наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту, про те, що позивач не використовував житлові чеки для приватизації квартири, необхідно для реалізації його права передбаченогост.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду стороною відповідача спростовано факт законності проживання позивачем у спірному приміщенні, оскільки вселення позивача 05 вересня 2023 року в квартиру АДРЕСА_1 відбулося на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року у справі у справі № 210/4155/21 , на підставі якої позивач зареєструвався, а 20.10.2023 року з ним було укладено договір найму зазначеної квартири.

Проте вказана постанова апеляційного суду скасована судом касаційної інстанції, тому реєстрація у спірному приміщенні також підлягає скасуванню, а договір найму підлягає розірванню.

Зі змісту постанови КЦС ВС від 13 березня 2024 року у справі № 210/4155/21 встановлено, і не спростовується сторонами у справі, що: "батько позивача ОСОБА_2 отримав у 2004 році ордер на квартиру АДРЕСА_1 без складу сім`ї. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , відтак він зберігає за собою право користування цим житловим приміщенням. Встановивши, що позивач має на праві користування інше житло, в якому він зареєстрований з 05 березня 1996 року, та належними і достатніми доказами не довів, що спірна квартира є його постійним місцем проживання, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову".

Хоча позивач, як того вимагає чинне законодавство дійсно звернувся до Металургійної районної у місті ради з питанням приватизації спірної квартири та виконав одну із основних вимог для приватизації державного житлового фонду, однак доказів невикористання житлових чеків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 28.03.1995 по 05.03.1996 року та з 22.06.2021 по 05.09.2023 року суду не надано.

Крім того, позивач не довів, що проживає у квартирі АДРЕСА_1 на постійній основі.

За матеріалів справи не можливо встановити, що Позивачем не було реалізовано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду. Позивачу листом від 06.12.2023р. роз"яснено, що довідка про невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду оформлюється та надається через Центр адміністративних послуг "Віза" виконкому КМР (а.с. 6).

Однак, позивач не звертався до Центру адміністративних послуг "Віза" виконкому Криворізької міської ради, доказів протилежного не надано.

Посилання позивача, що він постійно був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 спростовується копією паспорта останнього, у якому наявна реєстраціє зовсім за іншою адресою, зокрема позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 05 березня 1996 року по 22 червня 2021 рік. Доказів того, що Позивач проживав у квартирі АДРЕСА_1 , як член сім`ї чи основний наймач суду не представлено, а наявність договору найму заключного 20 жовтня 2023 року за спірною адресою, суд не може прийняти, як основний доказ постійного проживання.

Крім того, реєстрація позивача у спірному примішенні та укладання з ним договору найму пов"язана з виконанням судового рішення, яке було скасовано в подальшому.

В той же час, за змістом частини 4 статті 5 закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Оскільки, право на приватизацію квартири з використанням житлових чеків залежить не лише від вирішення питання про встановлення факту невикористання житлових чеків, а факту постійного проживання на законних підставах суд вважає, що позовну заяву слід залишити без задоволення в повному обсязі.

Позивач не довів належними та допуустими доказами факт невикористання житлових чеків, а так само й постійність проживання в спірній квартирі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст.1-13,76-81, 83,89, 223,293,315, 316, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Пізняка Віктора Івановича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визначення права на приватизацію, про встановлення факту невикористання житлових чеків та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу або безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 29 квітня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- відповідачі: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, адреса: 50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, буд. 42 ідентифікаційний код юридичної особи: 04052525;

Суддя: О. В. Чайкіна