П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Київ

справа № 758/9245/22

провадження№22-ц/824/3940/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М. за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в

місті Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем,

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Анохіна А.М.,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 27 вересня 2022 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .; встановити графік місця проживання малолітньої доньки перший і третій тиждень кожного місяця проживання разом з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а другий і четвертий тиждень кожного місяця разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 922,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12240 грн.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2013 по 2019 роки. Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наразі дитина проживає разом з матір`ю, всупереч волі батька дитини.

В Подільському районному суді м.Києва розглядається справа № 758/12800/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

21 лютого 2018 року та повторно 8 травня 2018 року позивач звертався до відповідача з заявою про виготовлення висновку щодо визначення місця проживання дитини, де просив: «Виготовити та надати до Подільського районного суду м.Києва висновок про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, з кожним із батьків за наступним графіком: першій і третій тиждень кожного місяця - проживання з матір`ю, ОСОБА_3 ; другий і четвертий тиждень кожного місяця - проживання разом з батьком, ОСОБА_1 .

Зазначені заяви залишилися без уваги відповідача, тобто Служба ніяким чином не відреагувала на заяви позивача.

Орган опіки і піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації при винесенні свого рішення щодо місця проживання малолітньої ОСОБА_2 не врахував висновок спеціаліста -практичного психолога ОСОБА_5 за результатами проведення психологічного дослідження від 24 січня 2022 року № 05/2022 щодо психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_4 , в якому міститься інформація, що дитина має позитивне відношення до батька, отримує його підтримку. Однак, дитина залучена до конфлікту лояльності у відносинах батьків. Тому для збалансованого та повноцінного психологічного розвитку малолітньої ОСОБА_2 необхідна рівноправна участь обох батьків у вихованні дитини. Це обумовлює необхідність повноправної участі батька в житті і виховані дівчинки, рівномірний розподіл часу перебування ОСОБА_2 з кожним з батьків для забезпечення оптимального психічного і фізичного розвитку дитини.

Також, органом опіки і піклування не були враховано стан здоров`я малолітньої дитини. Донька позивача, ОСОБА_4 , під час проживання зі своєю матір`ю, в результаті неправильного годування втратила 30-35% ваги, внаслідок чого у дитини наявні проблеми зі здоров`ям. Наразі лікуванням дитини займається батько.

К оскаржуваному висновку взагалі відсутня будь-яка аргументація органу опіки щодо здійснення перевірок або, принаймні, проведення бесід з матір`ю дитини, та затребування медичної документації, для з`ясування наявних проблем зі станом здоров`я у малолітньої дитини - ОСОБА_2 .

В процесі проведення засідання Комісії від 27 вересня 2022 року, висновок за результатами якої оскаржується у цій справі, Голова Комісії не надав позивачу, батьку дитини, можливості висловити всіх обстави щодо поставленого питання про визначення місця проживання дитини, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 надіслав до Служби власну заяву від 27 вересня 2022 року з письмовими поясненнями, натомість у оскаржуваному висновку, відсутні будь-які посилання а таку заяву батька дитини, що в котре доводить той факт, що Службою фактичні обставини справи оглянуто поверхнево та без глибинного вивчення проблематики поставленого питання, що призвело до винесення висновку, який суперечить законним правам та інтересам дитини.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування висновку органу опіки і піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, встановлення графіку місця проживання малолітньої дитини.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Шаповалов А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Рішення є необґрунтованим та незаконним, судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Зокрема, зазначає про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не було враховане наступне (факти, які було доведено позивачем до відома Служби та не прийнято останньою до уваги в процесі прийняття оскаржуваного висновку. Зазначає, на даний момент всупереч діючому законодавству ОСОБА_3 без будь-яких рішень та погодження з батьком дитини, проти його волі, примусово утримує дитину у себе. Поточне перебування дитини є незаконним, оскільки згідно чинного законодавства зі сторони ОСОБА_3 не було отримано погодження та не була проведена реєстрація місця проживання дитини. Квартира, де зараз проживає малолітня дитина, не є власністю ОСОБА_3 . Доступ для Служби для виготовлення Акту обстеження житлових умов зі сторони ОСОБА_3 надано не було. Позивачем було акцентовано увагу Комісії на тому, що лише довготривалий контакт з дитиною дозволить йому, як добросовісному та люблячому батьку, який піклується про духовний та фізичний стан дитини, повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки, а саме: в повній мірі контролювати стан здоров`я дитини; контролювати в що вдягнена та взута дитина; контролювати харчові звички; контролювати позитивні та негативні звички

В судове засідання представник Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації не з`явився, про місце, день і час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення повідомлення на офіційну електронну адресу, причини своєї неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Я.К. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити, пояснивши, що на сьогодні Подільським районним судом м.Києва у справі № 758/12800/19 ухвалене рішення, яке набрало законної сили, яким визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_2 з матір`ю.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2013 по 2019 роки. Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В Подільському районному суду м.Києва розглядається цивільна справи № 758/12800/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації , Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини.

Ухвалами суду від 6 лютого 2020 року та від 11 серпня 2021 року Службу у справах дітей та сім`ї зобов`язано надати письмовий висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком або з матір`ю.

Подільська районна в м.Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вирішила: 1) за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 ; 2) рекомендувати батьку - гр. ОСОБА_1 , звернутися у встановленому законом порядку, із відповідною заявою про визначення способу участі у вихованні малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з нею; 3) рекомендувати матері ОСОБА_3 та батьку ОСОБА_1 скористатися процедурою сімейної медіації, з метою налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань пов`язаних із вихованням, спілкуванням, утриманням малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи її потреби та найкращі інтереси, а також виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. Висновок датований 27 вересня 2022 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі зібраних матеріалів та встановлених обставин справи, з`ясування ставлення дитини до батька, прихильності дитини до батька, з врахуванням саме висновку спеціаліста-психолога щодо психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_2 від 24 січня 2022 року, орган опіки та піклування в межах наданих йому законодавством повноважень, надав відповідний висновок від 27 вересня 2022 року. Оскаржувані позивачем дії комісії щодо складання висновку від 27 вересня 2022 року суд першої інстанції вважав такими, що відповідають вимогам закону, оскільки вчинені на виконання ухвали суду.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування Висновку органу опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 27 вересня 2022 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частини друга і третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За положеннями статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частини першої статті 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У частині першій статті 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 19 СК України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Частинами першою, третьою статті 159 СК України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

З указаного вбачається, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання участі у виховані дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або звернутися до відповідного органу опіки і піклування. Якщо хтось із батьків не погоджується із рішенням органу опіки та піклування, він може звернутися для вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини до суду. У цьому випадку законодавство не вимагає окремого оскарження рішення органу опіки та піклування, оскільки частиною третьою статті 159 СК України встановлено, що суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору.

Предметом оскарження у цій справі є висновок органу опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 27 вересня 2022 року про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом також установлено, що в провадженні Подільського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа № 758/12800/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Подільської районної в м.Києві державної адміністрації про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в м.Києві державної адміністрації , Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дитини.

Отже, ОСОБА_1 має захищати свій інтерес під час судового розгляду у справі за зазначеними позовними вимогами, а не ініціювати окрему судову справу щодо оскарження рішення органу опіки та піклування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим (п.58 постанови від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, п.63 постанови від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009)18).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 зазначено, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі ( для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у іншій справі.

У цій справі позивач не довів наявності окремого спору, а отже, і наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що позивач не довів порушення свого права або інтересу, у зв`язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , але помилився щодо мотивів такої відмови.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції полягає в зміні її мотивувальної частини.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 30 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус