Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3272/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з банківських рахунків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Другого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з банківських рахунків.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Вивчивши матеріали позовної заяви разом з додатками, суддя, з урахуванням підстав та предмету позову, приходить до наступного.

Частиною першою статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.ст. 19, 20 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 1, 2 постанови від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, вимоги сторони виконавчого провадження про звільнення майна з-під арешту розглядається в порядку, передбаченому для розгляду скарг на дії виконавця. Інші особи, які не є учасниками виконавчого провадження та є власниками або володільцями майна, можуть заявити свої вимоги про звільнення майна з-під арешту в порядку позовного провадження.

Із поданої позовної заяви та доданих до неї додатків вбачається, що позивач просить зняти арешт з банківських рахунків, відкритих у АТ «Сенс Банк» та АТ КБ «Приватбанк», який накладений державним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні № 57191718, яке наразі перебуває на виконанні у Другого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також ВП № 57917294, що перебувало на виконанні та закінчено на підставі п. 9. ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, позивачка ОСОБА_1 має статус боржника у виконавчому провадженні, в рамках якого державним виконавцем в порядку виконання рішення суду про стягнення боргу було накладено арешт на кошти (депозитні рахунки) боржника, а тому законом для боржника встановлений інший порядок захисту його майнових прав як сторони виконавчого провадження шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Зазначений висновок узгоджується позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18, згідно якої, суд установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, під час судового розгляду має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, так як особа (боржник) не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду у позовному провадженні.

Аналогічний за змістом висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року № 904/51/19, а також постановах Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №544/394/18, від 29.07.2020 року у справі №161/3171/19, від 28.10.2020 року у справі №204/2494/20, від 04.11.2020 року у справі №520/7100/19, від 20.01.2021 року у справі №157/298/19.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , у даному випадку між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно - рахунками, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється. Тобто арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження за виконавчим документом, за яким відкрито виконання виконавче провадження та в рамках якого державним виконавцем вжито заходів для забезпечення його виконання шляхом накладання арешту на рахунки боржника, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється виключно за правилами Розділу VІІ «Судовий контроль за виконанням судовий рішень» ЦПК України, який визначає порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця в ході виконання рішень, у формі звернення до суду зі скаргою.

Таким чином, з огляду на вказане, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з банківських рахунків слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.15, 19, 186, 447 ЦПК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з банківських рахунків.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: Н. М. Кондрацька