21.11.2024 Суддя Бугера О. В..
Провадження № 2/644/4274/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року суддя Орджонікідзевського районного суду м.Харкова Бугера О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, 3-я особа Київський відділ державної виконавчої служб у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

УСТАНОВИВ:

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що він є власником квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Влітку 2024 року він дізнався про наявність заборони на відчуження квартири, обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.07.204 року, видавник Орджонікідзевський ВДВС ХМУЮ, державний реєстратор обтяження ОСОБА_3 . В провадженні Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ перебувало виконавче провадження №45495296 з примусового виконання виконавчого листа №2-2363, виданого 06.10.2000 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, починаючи з 02.08.2000 року та до її повноліття. Він сплачував аліменти, після фактичного виконання, був впевнений, що будь-які обтяження відсутні. З відповіді Київського ВДВС у м. Харкові від 01.03.2024 року за №28173 вбачається, що 17.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним та фактичним виконанням. З відповіді Індустріального ВДВС у місті Харкові СМУМЮ від 16.08.2024 року за №121562 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження, де він є боржником. А виконавче провадження №45495296, яке було відкрито на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів, було закінчено та направлено до Київського ВДВС у м. Харкові, як в подальшому виконано та державним виконавцем арешт знято. Але арешт дотепер наявний в реєстрі, що позбавляє його права на вільне розпорядження власністю.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додатків до неї, встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Після закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження.

Про що викладені правові позиції у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №642/4263/21, постанові Верховного Суду від 11.03.2024 року у справі №932/6245/22, постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 та від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В даному випадку, позивач у справі є боржником у виконавчому провадженні, та законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за позовною заявою та роз`яснити право позивача звернутись до суду із скаргою на дії державного виконавця, як сторони виконавчого провадження, та повернути сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 353, 354, 447, 448 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна, 3-я особа Київський відділ державної виконавчої служб у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відмовити.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України у Харківській області (), повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений судовий збір при поданні позовної заяви в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, відповідно до платіжної Інструкції №0.0..1 від 27.09.2024 року.

Повний текст ухвали виготовлений 21.11.2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.В.Бугера