ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1165/24
провадження № 2/753/3261/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т. О. з секретарем судового засідання Лузовою І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , представник відповідача: ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Євтушок Ірина Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько Микола Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У січні 2024 р. ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , відповідач) про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 15.12.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок Іриною Олександрівною (далі також - приватний нотаріус ЄвтушокІ. О., третя особа), зареєстрованого у реєстрі за № 1116, про звернення стягнення на належний позивачу транспортний засіб - автомобіль марки RENAULT, модель SCENIC, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, тип - легковий седан-В, колір - сірий, державний номер НОМЕР_2 .

Позов обґрунтований такими обставинами. 03.04.2021 між сторонами було укладено договір позики № К030421-1, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу позику в сумі 171 915,80 грн, що на день укладення цього договору було еквівалентом 6 118 дол. США. Позивач зобов`язався повертати суму позики у доларовому еквіваленті згідно з графіком, але не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 03.10.2021. В забезпечення виконання зобов`язань за договором позики позивач передав відповідачу в заставу належний йому автомобіль RENAULT SCENIC, державний номер НОМЕР_2 . 06.10.2021 сторони уклали додаткову угоду до договору позики, відповідно до умов якої відповідач передав позивачу грошові кошти в сумі 141 804,60 грн, що на день укладення цього договору було еквівалентом 5 331 дол. США, які позивач зобов`язався повернути до 03.01.2022. 16.06.2021 сторони уклали додаткову угоду до договору позики, відповідно до умов якої відповідач передав позивачу грошові кошти в сумі 322 287 грн, що на день укладення цього договору було еквівалентом 8 625 дол. США, які позивач зобов`язався повернути до 24.05.2025. 15.12.2023 приватний нотаріус ЄвтушокІ. О. вчинила на договорі застави виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб для задоволення вимог відповідача до позивача в розмірі 276 846,25 грн (далі також - оспорюваний виконавчий напис). За виконавчим написом було відкрите виконавче провадження, в рамках якого транспортний засіб виставлений на торги.

Вимоги позову мотивовані тим, що боргза договором позики від 03.04.2021 був погашений в повному обсязі, після укладення додаткових угод до цього договору будь-яких змін до договору застави транспортного засобу сторони не вносили, строк виконання основного зобов`язання сплив 15.12.2021, у зв`язку з чим припинилося і право застави, відомості про звернення стягнення на предмет обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна не вносились, а відтак оспорюваний виконавчий напис вчинено за вимогами, які не є безспірними, та з порушенням визначеної нормативними актами процедури вчинення виконавчого напису.

Відповідач позов не визнав пославшись на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом правомірно, з додержанням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. На обґрунтування заперечень вказав, що позивач порушив зобов`язання, які виникли на підставі договору позики та додаткових угод до цього договору, станом на 15.12.2023 його заборгованість складала 274 346,25 грн, що і послугувало підставою для його звернення до нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Для вчинення виконавчого напису ним були подані усі необхідні документи і розрахунки, що підтверджують безспірність заборгованості, у тому числі і повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, зареєстроване нотаріально, та дотримано 30-денний строк вчинення виконавчого напису.

Приватний нотаріус ЄвтушокІ. О. надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, правом на подання пояснень щодо позову/відзиву не скористалась.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. про розгляд справи повідомлявся за адресою електронної пошти, проте в судове засідання він не з`явився, правом на подання пояснень щодо позову/відзиву не скористався.

ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову (т. 1 а.с. 107-116).

Ухвалою суду від 19.01.2024 заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15.12.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І. О., зареєстрованого у реєстрі за № 1116 (т. 1 а.с. 131-132).

Ухвалою суду від 22.01.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання 21.02.2024 (т. 1 а.с. 137-138).

12.02.2024 від приватного нотаріуса Євтушок І. О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (т. 1 а.с. 155).

16.02.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 19.02.2024 залишена без задоволення (т. 1 а.с. 157-158, 160).

21.02.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке суд задовольнив та відклав підготовче засідання на 21.03.2024 (т. 1 а.с. 162-163, 180).

21.02.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 167-170).

18.03.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою суду від 19.03.2024 (т. 1 а.с. 187, 224).

19.03.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 200-204).

21.03.2024 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (т. 1 а.с. 226-229).

В підготовчому засіданні 21.03.2024 суд прийняв до розгляду заяви по суті справи, відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, зобов`язав відповідача виконати вимоги статті 93 ЦПК України та голосив перерву до 18.04.2024 (т. 1 а.с. 245-246).

28.03.2024 від відповідача надійшла заява щодо його письмового опитування як свідка (т. 2 а.с. 7).

Протокольною ухвалою від 18.01.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні 14.05.2024 (т. 2 а.с. 11-12).

10.05.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою суду від 13.05.2024 (т. 2 а.с. 19-21, 27).

В судовому засіданні 14.05.2024 суд заслухав вступні промови представників сторін, дослідив письмові докази, зобов`язав представника відповідача надати копію додаткової угоди, на яку він посилався у своїх поясненнях, та відклав розгляд справи на 06.06.2024 (т. 2 а.с. 29-30).

17.05.2024 від відповідача надійшло клопотання про приєднання документів (т. 2 а.с. 32).

03.06.2024 від приватного нотаріуса Євтушок І. О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (т. 2 а.с. 45).

В судовому засіданні 06.06.2024 суд прийняв до розгляду додатково надані відповідачем документи, заслухав додаткові пояснення представників сторін, їх виступи в судових дебатах, вийшов до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

03.04.2021 між відповідачем ОСОБА_3 (позикодавцем), від імені якого діяв ОСОБА_5 , та позивачем ОСОБА_1 (позичальником) укладено договір позики № К030421-1, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику у безпроцентну позику грошові кошти в сумі 171 915,80 грн, що за курсом продажів долара США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього договору є еквівалентом 6 118 доларів США (т. 1 а.с. 54-55).

Згідно з пунктом 2 договору позики сума позики отримана позичальником від позикодавця в повному обсязі до моменту підписання цього договору.

За умовами, визначеними пунктами 1, 5 договору позики, позичальник зобов`язався повернути позику у гривні за встановленим АТ КБ «Приватбанк» курсом долара США на дату здійснення платежу згідно з графіком, але не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 03.10.2021.

Пунктом 11 договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.

Виконання позичальником зобов`язань за вищевказаним договором позики забезпечувалось заставою згідно з укладеним між ОСОБА_3 (заставодержателем) та ОСОБА_1 (заставодавцем) договором застави транспортного засобу від цієї ж дати (т. 1 а.с. 50-53).

Відповідно до умов договору застави транспортного засобу (далі також - договір застави) позивач передав відповідачу у заставу належний йому автомобіль марки RENAULT, модель SCENIC, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, тип - легковий седан-В, колір - сірий, державний номер НОМЕР_2 ,заставною вартістю 238 850 грн (далі також - предмет застави).

У пункті 1.1. договору застави сторони обумовили, що заставою забезпечується повернення у строк до 03.10.2021 суми позики в розмірі 171 915,80 грн,що за курсом продажів долара США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього договору еквівалентно 6 118 доларів США, та інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.

Сторони договору застави погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання заставодавцем зобов`язань за договором позики заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункти 4.1., 4.2.).

Згідно з пунктами 3.2., 3.3. договору застави право застави припиняється виконанням заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за договором позики, а також в інших випадках, передбачених законодавством України, у разі часткового виконання заставодавцем забезпечених заставою зобов`язань за договором позики застава зберігається в повному обсязі.

Договір застави був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І. О. та зареєстрований у реєстрі за № 802, а відомості про заставу зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03.04.2021 за № 28723543 (т. 1 а.с. 24).

У подальшому між сторонами було укладено низку додаткових угод до договору позики.

Так, згідно з додатковою угодою від 06.10.2021 сторонами було погоджено внесення змін до суми позики та установлено, що позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 141 804,60 грн, що за курсом продажів долара США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього договору еквівалентно 5 331 доларів США, які позичальник зобов`язаний повернути згідно новим з графіком, кінцевий термін - 03.01.2022 (т. 1 а.с. 56).

Додатковою угодою від 06.12.2022 сторони визначили, що позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 272 836 грн, що за курсом продажів долара США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього договору еквівалентно 6 838 доларів США, які позичальник зобов`язаний повернути згідно новим з графіком, кінцевий термін - 24.05.2023(т. 2 а.с. 33).

Додатковою угодою від 16.06.2023 сторони визначили, що позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 322 287 грн, що за курсом продажів долара США в АТ КБ «Приватбанк» на день укладення цього договору еквівалентно 8 652 доларів США, які позичальник зобов`язаний повернути згідно новим з графіком, кінцевий термін - 24.05.2025 (т. 1 а.с. 57).

16.06.2023 ОСОБА_1 видав ОСОБА_3 розписку, якою засвідчив, що отримав від останнього позику в сумі 322 287 грн згідно додаткової угоди від 16.06.2023, і зобов`язується повернути цю суму в строк до 24.05.2025 включно (т. 1 а.с. 173).

15.12.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І. О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1116, про звернення стягнення на предмет застави для задоволення вимог ОСОБА_3 за період з 03.04.2021 по 14.07.2023 в розмірі 276 846,25 грн, з яких: 274 346,25 грн - основна заборгованість за договором позики; 2 500 грн - додаткові витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису (т. 1 а.с. 64-65).

З наданих відповідачем документів вбачається, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено після надіслання відповідачем позивачу нотаріально засвідченого листа-повідомлення, зареєстрованого в реєстрі 07.06.2023 за № 411 (т. 1 а.с. 174).

За змістом цього листа відповідач повідомляє позивача про порушення ним договірних умов за договором позики з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою від 06.12.2022, пропонує до 07.07.2023 сплатити борг в сумі 291 713 грн, з яких: 207 679,50 грн - основна заборгованість за договором позики; 84 033,50 грн - неустойка, нарахована відповідно до пункту 11 договору за період з 25.04.2023 по 07.06.2023 з урахуванням зменшення її розміру з 1% до 0,7%, та попереджає, що у разі несплати боргу у встановлений строк буде змушений звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису

Вказаний лист-повідомлення ОСОБА_1 отримав особисто 14.06.2023, що підтверджується описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 175-176).

За оспорюваним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солоньком М. М. відкрито виконавче провадження № 73626224 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.12.2023), в рамках якого предмет застави було оголошено в розшук, у подальшому здійснено його опис та накладено арешт, предмет застави передано на зберігання ДП «Сетам» та суб`єктом оціночної діяльності проведено його оцінку (т. 1 а.с. 21-23, 25-27, 28-29, 60-63, 66-68, 69-70).

IV. Норми права та мотиви їх застосування.

У статтях 15, 16 ЦК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суб`єктивне право на захист реалізується у спосіб, визначений законом. Перш за все це право на звернення за судовим захистом, носієм якого виступає кожний з учасників цивільних правовідносин чи будь-яка заінтересована особа.

Водночас цивільний закон передбачає і позасудові способи захисту цивільних прав, до яких, зокрема належить захист цивільних прав нотаріусом.

Відповідно до положень статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі також - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відтак обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника, яка з огляду на характер правового регулювання цього питання підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Водночас сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з Переліком документів стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису у такому випадку подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Водночас слід зазначити, що вид документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника у Переліку не зазначений, а відтак цілком логічно припустити, що це може бути будь-який документ, на підставі якого встановлюється безспірність зобов`язання, а саме: певна розписка, акт звіряння розрахунків, направлена боржнику вимога про усунення порушень зобов`язання тощо.

Відповідно до обставин справи оспорюваний виконавчий напис вчинено за нотаріально посвідченим договором застави транспортного засобу, що був укладений на забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, укладеного у простій письмовій формі.

За приписами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 11 ЦК України визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За визначенням, наведеним у статті 1046 ЦК України, договором позики є договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно положень частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Передбачені цивільним законодавством забезпечувальні заходи виконання зобов`язання завжди виникають у зв`язку з основним зобов`язанням і, як правило, мають залежний від основного зобов`язання характер.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є застава, в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України, стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Статтею 3 Закону України «Про заставу» встановлено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча вимога або вимога, яка може виникнути в майбутньому, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до положень статті 589 ЦК Українизаставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Нормою частини першої статті 584 цього Кодексу визначено, що у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору.

За умовами договору застави застава належного позивачу автомобіля забезпечує виконання ним зобов`язання за договором позики, що був укладений 03.04.2021.

Змістом цього зобов`язання є повернення позики (грошової суми) в розмірі 171 915, 80 грн, що є еквівалентом 6 118 доларів США, частинами (з розстроченням) згідно з графіком, остаточний строк виконання зобов`язання - 03.10.2021.

У подальшому між сторонами укладались додаткові угоди до договору позики, якими змінювались його істотні умови, зокрема сума позики та строки її повернення, проте відповідні зміни до договору застави не вносились.

Та обставина, що у пункті 1.1. договору застави міститься вказівка на можливість зміни строків повернення позики та інших умов договору позики не впливає на вирішення цього спору, оскільки такий виклад умов договору суперечить вимогам закону щодо змісту договору застави (частина перша статті 584 ЦК України) і не дає можливості чітко ідентифікувати обсяг основного зобов`язання, яке забезпечується заставою.

Наявність у додаткових угодах умови про забезпечення виконання зобов`язань за цими угодами заставою належного позичальнику транспортного засобу (пункт 1 додаткових угод) також не має значення для вирішення справи з огляду відсутність факту нотаріального посвідчення вказаних додаткових угод.

Водночас на особливу увагу заслуговує предмет основного зобов`язання - грошові кошти, еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США, та умова договору щодо повернення позики у гривні за курсом долара США на дату здійснення платежу.

Такі умови договору позики та ще й з урахуванням їх подальших змін шляхом укладення додаткових угод зумовлювали необхідність подання нотаріусу, серед іншого, детального розрахунку заборгованості із зазначенням дат і сум здійснених позичальником оплат та курсу долара США, за яким ці суми були зараховані на погашення позики.

У доведеній до відома позивача вимозі про усунення порушень зобов`язання такий розрахунок не наведений, доказів наявності у розпорядженні нотаріуса на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису інших документів, які б надавали можливість визначити зміст, умови виконання та дійсний розмір спірних зобов`язань, суду не надано.

Зі змісту оспорюваного виконавчого напису також неможливо встановити, які документи послугували підставою для його вчинення.

Отже сукупність установлених при розгляді цієї справи фактів та обставин дає підстави для висновку, що нотаріус не вправі був вчиняти виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувача за додатковими угодами до договору позики і в цілому оспорюваний виконавчий напис було вчинено за документами, які не підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем.

Недотримання такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, розмір заборгованості боржника перед кредитором не є предметом доказування у справах цієї категорії, а відтак суд не дає оцінку доводам позову про виконання основного зобов`язання та наданим на підтвердження вказаної обставини доказам.

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в загальному розмірі 1 816,80 грн (т. 1 а.с. 95, 118).

Оскільки суд ухвалює рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову повинні зберігати свою дію протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили (частина сьома статті 158 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 грудня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок Іриною Олександрівною, зареєстрований у реєстрі за № 1116, про звернення стягнення на належний ОСОБА_1 автомобіль марки RENAULT, модель SCENIC, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, тип - легковий седан-В, колір- сірий, державний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 816 гривень 80 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:

Повне рішення складене 30.07.2024.