Дата документу 05.09.2024Справа № 554/3385/24
Провадження № 2/554/3698/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Грай К.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради про встановленняфакту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за однією адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , якого він поховав та здійснив усі необхідні дії відповідно до звичаїв та правил поховання. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_2 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:1167, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за цією адресою. Позивач вказує, що тривалий час проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 з 27.09.2016 р. був зареєстрований у АДРЕСА_3 і певний період фактично проживав за цією адресою разом з дружиною. Позивач вказує, що був впевнений у тому, що він прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом зі своїм батьком на час відкриття спадщини. У лютому 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. 12.03.2024 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача Територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на позов, в якому проти задоволення позову заперечують у повному обсязі. У відзиві представник відповідача зазначає, що позивач, як спадкоємець першої черги після померлого батька ОСОБА_4 , мав можливість звернутись до нотаріуса для прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк (30.07.2023-30.01.2024). У постанові приватного нотаріуса від 12.03.2024 відображено, що місце проживання спадкодавця ОСОБА_4 на момент його смерті було зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 , тоді як спадкоємець ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Позивачем не було подано нотаріусу доказів спільного проживання із спадкодавцем, у зв`язку з чим нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Представник відповідача вважає, що позивачем не підтверджено факту постійного проживання з померлим ОСОБА_4 . Зважаючи на те, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах із позивачем не перебуває, жодними своїми діями чи бездіяльністю не створювала порушення , невизнання чи оспорювання прав позивача, зокрема, права на спадкування, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову (а.с.53-61) .

10 травня 2024 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вказав, що вважає необгрунтованими заперечення відповідача щодо позову, викладені у відзиві на позовну заяву .У відзиві на позов відповідач вказує на те, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги мав можливість звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, в незалежності від того чи був він обізнаний про наявність заповіту чи ні. Однак, слід зазначити, що предметом даного спору є не питання надання додаткового строку для прийняття спадщини, а встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Питання поважності чи не поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не є предметом даного розгляду і при цьому, у даних обставинах застосуванню підлягають саме положення частини 3 ст. 1268 ЦК України, які передбачають фактичне прийняття спадщини в незалежності від строків, встановлених ст. 1270 ЦК України, у зв`язку з постійним проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також відповідач вказує на те, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження факту постійного спільного проживання позивача, як спадкоємця, разом зі своїм батьком, як спадкодавцем, вказуючи на те, що довідка ОСББ та акт про фактичне проживання від 11.02.2024 не можуть вважатися належними доказами, оскільки на ОСББ не покладається обов`язку володіти інформацією про осіб, що фактично проживають у багатоквартирному будинку, а самі свідчення свідків у акті мають бути безпосередньо оцінені судом при їх допиті. Представник позивача зазначає, що позивачем заявлено клопотання щодо виклику свідків, які є сусідами позивача і які вказані обставини, можуть підтвердити, тому процесуальна вимога щодо безпосередності дослідження судом свідчень свідків буде виконана і явка свідків має бути забезпечена для надання ними своїх пояснень щодо обставин, які їм відомі та підтвердження викладених ними свідчень у акті. Сторона позивача не покладається лише на вказані документи та довідки, а і надає ряд інших доказів, які безперечно фіксують факт того, що спадкодавець дійсно проживав разом з спадкоємцем, якими є у т.ч. медична документація створена на ім`я спадкодавця ще до його смерті, де фігурує адреса його фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с.58-59).

Ухвалою суду від 25 червня 2024 року закрито підготовче провадження по справі (а.с. 85).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 844 (а.с11).

З копії заповіту посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бардіновою В.В. вбачається, що ОСОБА_4 заповів повністю усе майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, що він за законом буде мати своєму сину ОСОБА_1 (а.с. 18).

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Полтавської державної нотаріальної контори Антоненко Л.В. 14.11.2001 року вбачається, що дане свідоцтво видане ОСОБА_4 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . Спадкове майно , на яке видано це свідоцтво складається з : житлового будинку АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці державного фонду, що належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Виконкомом Супрунівської сільської Ради Полтавського району та області 04.03.88 р. та зареєстрованого в Полтавському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 2 під № 321 (а.с.19).

Із Постанови Приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. від 12.03.2024 р. № 139/02-14 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Бардіновою В.В. 27.07.2021 р., зареєстрованого в реєстрі за № 821 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зв`язку з тим, що пропущено строк на прийняття спадщини (а.с.16-17).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач довів, що проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Із довідки виданої головою правління ОСББ «Курчатова» ОСОБА_6 12.02.2024 р. вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним з 08 листопада 2021 р. проживав ОСОБА_4 по 30 липня 2023 р., про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Доводи відповідача, що вказаний доказ є недопустимим судом спростовується, оскільки не ґрунтується на Законі.

З копії акту про фактичне проживання складеного 11.02.2024 р. сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , які проживають за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з ним постійно проживав з 08.11.2021 р. ОСОБА_4 по 30.07.2023 р. (дата смерті) (а.с.13).

З довідки виданої старостою Супрунівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади В.Богатир 05.03.2024 р. вбачається, що ОСОБА_4 з 27.09.2016 по 30.07.2023 р. був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (а.с.14).

З копій медичної документації на ім`я ОСОБА_4 , а саме: інформаційної добровільної згоди пацієнта (піклувальника, опікуна, особи, що піклується про хворого, батьків, законних представників) на проведення діагностики та лікування із застосуванням лікарських засобів що містять наркотичні засоби психотропні речовини та їх прекурсори, заяви про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин та /або прекурсорів і виконання призначень лікаря від 18.07.2023 вбачається , що ОСОБА_1 проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с.27-30).

З копії лікарського свідоцтва про смерть № 158/1 від 30.07.2023 року вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 помер ОСОБА_4 (а.с.31).

З виписки із медичної документації амбулаторного (стаціонарного) хворого наданої КП «ЦПМСД №1 ПМР» Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що останній зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.75)

З матеріалів справи вбачається, що похованням ОСОБА_4 займався ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про поховання від 31 липня 2023 року (а.с.32).

З повідомлення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Омеліч Т.А. від 20.05.2024 р. вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи № 16/2024 (номер у спадковому реєстрі - 72134668) заведеної нотаріусом 12.03.2024 р. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні відомості про спадкоємців, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (а.с.72).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є сусідкою ОСОБА_1 та близько спілкувалися з його батьком ОСОБА_4 . ОСОБА_4 до якогось часу жив у с. Супрунівка, а після смерті дружини , з осені 2021 року , проживав разом з сином у АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою ОСОБА_4 , разом проживають з заселення. Спочатку проживали ОСОБА_4 з дружиною ОСОБА_10 та дітьми ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_10 виїхали в с. Супрунівка. Осінню 2021 року померла ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_14 переїхав жити до сина ОСОБА_11 .

Із показів свідка ОСОБА_7 слідує, що вона є сусідкою родини ОСОБА_15 , разом заселялися до будинку АДРЕСА_4 . ОСОБА_11 проживав з батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , згодом останні переїхали жити в с. Супрунівку. Коли померла ОСОБА_16 переїхав жити до сина ОСОБА_11 , де проживав до смерті.

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину. Отже, встановлення факту проживання заявника з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 81, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом зі своїм батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження, м. Полтава, вул. Соборності, 36, код ЄДРПОУ 24388285.

Повне рішення складено 15 вересня 2024 року.

Суддя Л.І. Савченко