441/45/24 2/441/270/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16.09.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Перетятько О.В.

з участю секретаря Сорока М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна адміністрація про визнання недійсним та скасування розпорядження, Державного акту, реєстрації права власності та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., треті особи - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, Львівська районна адміністрація про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 8063 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 032647 виданого 26.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 403, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 1, 17 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_2 на підставі Сертифікату Серія ЛВ № 0091047, виданого 15.06.2000 та зареєстровано в Книзі записів сертифікатів за № 8074 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивував тим, що після смерті батька ОСОБА_2 06.12.2001 відкрилась спадщина на майно спадкодавця, яке фактично після його смерті успадкувала мати ОСОБА_2 , що ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати ОСОБА_3 померла, після смерті матері відкрилась спадщина на майно - земельну ділянку площею 0, 8063 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Керницької сільської ради, він є спадкоємцем першої черги після її смерті, однак коли він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ № 032647 виданого 26.12.2002 виданий після смерті ОСОБА_2 . В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду він оформити спадщину не може, просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області міський голова ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду відзив, в якому позов визнав, просив про розгляд справи за відсутності представника.

Представник третьої особи - Львівської районної військової адміністрації Львівської області Замула Х. в судове засідання не з`явилася, подала клопотання, про розгляд справи за відсутності представництва, щодо задоволення позову не заперечила.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належно.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_3 - 21.05.2003, що убачається із копій свідоцтв про смерть Серія НОМЕР_1 та Серія НОМЕР_2 , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті, слід застосовувати положення ЦК Української РСР в редакції 1963 року.

Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що убачається з копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 .

За вимогами ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі № 587/2672/19 (провадження № 61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження № 61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 551/1075/17 (провадження № 61-15000св19).

Згідно положень ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення.

За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається із Державного акту Серія І-ЛВ № 032647 виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за № 721 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю за № 403, датою його видачі є 26.12.2002 (а.с. 14).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що убачається із копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 (а.с. 13).

Оскільки на час видачі Державного акту Серія І-ЛВ № 032647 виданого 26.12.2002 на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за № 721 останній помер, тому такий Державний акт слід визнати недійсним, як і розпорядження на підставі якого він виданий, у частині передачі земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с. 14).

Водночас, із Витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Львівського району (колишня Керницька сільська рада) Львівської області убачається, що за ОСОБА_2 значився зареєстрованим Сертифікат Серія ЛВ № 0091047 від 15.06.2000 виданий на підставі рішення Городоцької районної ради № 156 від 06.04.2000, за яким йому належало право на земельну частку ( пай) площею 1, 17 умовних кадастрових гектари на території Керницької сільської ради (а.с. 15).

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 ще за життя був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), за життя отримав Сертифікат про право на земельну частку (пай), а отже видача бланку Державного акту після його смерті не може слугувати до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ним права на пай в порядку спадкування.

А відтак належне ОСОБА_2 на час смерті право на земельну частку ( пай) площею 1, 17 умовних кадастрових гектари, входить в склад спадщини після його смерті.

Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження № 61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року.

Згідно Довідки старости Керницького старостинського округу Мацько Ю.С. № 360 від 08.06.2023 ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав на АДРЕСА_1 , разом з ним на день смерті проживали дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 17).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що убачається із копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 (а.с. 12).

Отже, оскільки ОСОБА_2 при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного Сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після його смерті. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 була його дружина- ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже позивач є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_3 . Позивач ОСОБА_1 спадщину прийняв, інших спадкоємців за законом немає, є підстави до визнання за позивачем права на земельну частку (пай) площею 1, 17 умовних кадастрових гектари, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 4, 10, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати недійсними: розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2002 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 8063 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю Серія І-ЛВ № 032647 виданий 26.12.2002 на ім`я ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Городоцької РДА від 02.12.2002 за № 721 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на землю за № 403, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_5 , прож. на АДРЕСА_1 ) право на земельну частку (пай) площею 1, 17 умовних кадастрових гектари, що належало ОСОБА_5 на підставі Сертифікату Серія ЛВ № 0091047, виданого 15.06.2000 та зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів за № 8074, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Перетятько О.В.