Справа № 752/6787/24
Провадження № 2/752/4291/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 червня 2024 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судових засідань Стороженко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 з вимогою стягнути додаткові витрати на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 49 985,68 грн.

В обґрунтування позову вказує, що 01.12.2009 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від цього шлюбу в них є неповнолітня донька, ОСОБА_3 , 2007 р.н. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 22.06.2017 шлюб розірваний. Донька після розлучення проживала разом з мамою, а наразі, у зв`язку з навчанням у ПВНЗ «Економіко-правовий технікум при МАУП» проживає в м. Києві. Позивач стверджує, що відповідач не цікавиться потребами доньки, її розвитком та навчанням, і, окрім сплати аліментів, не бажає брати участь у витратах на дитину, зокрема на навчання, діагностику, лікування, одяг та взуття. Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.05.2019 було збільшено розмір аліментів, але вони все одно не покривають навіть витрати на харчування та оплату комунальних послуг. ОСОБА_1 витратила на доньку значну суму коштів за останні два роки, а саме 99 971,35 грн. на витрати, перелік який наведений у позові. Позивач зазначає, що відповідно до статей 141, 180, 185 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину. Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені додаткові витрати на утримання доньки в розмірі 49 985,68 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою судді від 02.04.2024 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 направив на адресу суду відзив, яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на таке. Відповідно до ст. 185 СК України, додаткові витрати на дитину можуть стягуватися лише за наявності особливих обставин, таких як розвиток здібностей дитини або її хвороба. Витрати на навчання, медичні аналізи, придбання окулярів, одягу та взуття не відповідають цим критеріям, оскільки це звичайні витрати, які не викликані особливими обставинами. Витрати на навчання у приватному закладі не вважаються особливими обставинами згідно з практикою Верховного Суду. Вказує, що надані медичні рахунки та чеки не містять інформації про обов`язковість і необхідність проведених послуг і придбаних ліків. Крім того, у рахунках відсутні підписи або інші підтвердження, що вони були сплачені саме за послуги для дитини. Відповідач наголошує, що він є пенсіонером, непрацездатним, з інвалідністю третьої групи, що обмежує його фінансову спроможність покривати додаткові витрати. На переконанням відповідача позивач не довела, що понесені витрати були зумовлені особливими обставинами, такими як розвиток здібностей дитини чи тяжка хвороба. Відповідно, ці витрати не підлягають пропорційному стягненню з відповідача.

Надісланою на адресу суду відповіддю на відзив, позивач вказує, що витрати на навчання неповнолітньої дитини в приватному навчальному закладі підпадають під категорію додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини, відповідно до ст. 185 СК України. Верховний Суд у кількох постановах, зокрема у справах № 545/819/18 і № 219/1766/18, визнає витрати на навчання неповнолітніх як додаткові, пов`язані з розвитком дитини. Аргументи відповідача, які посилаються на інші рішення Верховного Суду, не є релевантними, оскільки ті стосуються справ, у яких діти вже досягли повноліття. Позивач підкреслює, що дитина є інвалідом 3-ї групи і має кілька серйозних хронічних захворювань, включаючи астму, анемію, астигматизм та інші діагнози, які підтверджені випискою з медичної карти. Тому витрати на медичне обслуговування, зокрема консультації офтальмолога, аналізи та медикаменти, не є профілактичними, як стверджує відповідач, а необхідними для лікування серйозних хвороб дитини. Верховний Суд у справі № 501/5060/15-ц підтвердив, що витрати, пов`язані з хворобою дитини, належать до додаткових витрат, які підлягають відшкодуванню. Позивач наголошує, що всі медичні рахунки, які стосуються лабораторних досліджень і придбання медикаментів, містять ім`я дитини - ОСОБА_4 . Оригінали цих документів знаходяться у позивача, і факт оплати за ці послуги презюмується, оскільки позивач є особою, з якою проживає дитина. Крім того, виписка з медичної карти підтверджує необхідність відповідних аналізів та лікування. Позивач визнає, що витрати на одяг і взуття дитини зазвичай покриваються аліментами, але зазначає, що сума аліментів, яку сплачує відповідач (близько 2 163 грн на місяць), є недостатньою навіть для покриття основних потреб дитини, таких як харчування та комунальні послуги. Тому позивач заявляє про необхідність стягнення додаткових коштів на придбання одягу та взуття. Позивач вказує на певні суперечності в діях відповідача, який стверджує про свою неплатоспроможність, але водночас витрачає 15 000 грн на послуги адвоката, що є неспівмірними з обсягом виконаних робіт (чотири сторінки тексту). Це свідчить про платоспроможність відповідача, який міг би витратити ці кошти на потреби дитини.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.12.2009 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що про що зроблено актовий запис № 127 відділом РАЦС Ватутінського МУЮ Черкаської області, однак шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано 22.06.2017, що вбачається з рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі № 694/201/17.

Після розлучення дитина ОСОБА_3 , 2007 р.н., проживає з матір`ю, що підтверджується рішенням про стягнення аліментів з відповідача у справі №694/532/17 від 22.06.2017р. та обставинами справи загалом, відносного чого заперечень з боку відповідача не надійшло.

Також, з відповідача присуджено аліменти на утримання дитини, що підтверджується рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справах №694/532/17 про стягнення аліментів від 22.06.2017 та №694/1021/18 про збільшення розміру аліментів від 14.05.2019р.

ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зокрема, за 2023 рік відповідач сплатив 25 960 грн. аліментів, що в місяць становить близько 2 163 грн., однак позивач вважає цей розмір аліментів недостатнім, оскільки вони не покривають витрати на харчування, оплату комунальних послуг, навчання, лікування, одяг та взуття дитини.

Позивач несе такі додаткові витрати, як оплата за навчання ОСОБА_3 в ПВНЗ «Економіко-правовий технікум при МАУП», вартість за навчання в якому складає 57 800,00 грн., що підтверджується контрактом на навчання від 31.08.2022р., квитанціями про оплату та довідками навчального закладу, що встановлюють оплату в розмірі 57 800,00 грн.

Також, спільна дитина сторін потребує медичних обстежень та лікувань, витрати на що несе позивач, зокрема, вартість проведених аналізів склала 6 205,75 грн., що підтверджується рахунками ТОВ «Медична лабораторія», які сформовані та оплачені.

Вартість консультацій офтальмолога та окулярів склала 12 636,30 грн., що підтверджується рахунками-актами ТОВ «ОК Новий Зір» та квитанцією про сплату.

Вартість придбаних медикаментів склала 1 721,30 грн, що підтверджується товарними чеками на придбані ліки.

Так, відповідач заперечує проти обсягу наданих медичних послуг, їх необхідності та не вважає понесені позивачем витрати в цій частині, як додаткові.

Суд приходить до висновку про те, що медичні документи містять ім`я дитини та перелік проведених аналізів і призначених ліків, що підтверджує необхідність їх придбання. Відсутність підписів або інших формальних деталей не спростовує факту надання медичних послуг та необхідності лікування дитини з хронічними захворюваннями. Витрати на лікування не є профілактичними, а безпосередньо пов`язані з лікуванням цих захворювань.

Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов (постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №501/5060/15-ц, від 14 січня 2019 року у справі №751/4312/16-ц).

Таким чином, заперечення відповідача щодо необґрунтованості та непотрібності витрат на медичні послуги є безпідставними, оскільки медичні послуги та ліки, придбані позивачем, є необхідними для підтримки здоров`я дитини і підтверджені відповідними медичними документами.

Судом встановлено, що вартість придбаного одягу для дитини склала 13 859,00 грн., що підтверджується товарними чеками. Вартість придбаного взуття для дитини склала 7 749,00 грн., що також підтверджується товарними чеками.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини (Постанова Верховного Суду від 16.10.2019 року у справі № 219/1766/18, аналогічні позиції в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 569/6838/15-ц та в постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №638/13860/16-ц).

А отже, навіть при наявності документально підтверджених витрат позивача на забезпечення дитині навчання у вищому навчальному закладі для здобуття професійної освіти, суд не знаходить законодавчих підстав для стягнення з відповідача суми додаткових витрат у цій частині, оскільки витрати на навчання у вищих навчальних закладах не можуть бути визнані додатковими витратами на утримання дитини за чинним законодавством та судовою практикою.

Як встановлено судом вище, вартість придбаного одягу для дитини склала 13 859,00 грн. та вартість придбаного взуття для дитини склала 7 749,00 грн., однак, відповідно до положень Сімейного кодексу України та судової практики, зазначені витрати не вважаються додатковими витратами. Сімейний кодекс України передбачає, що додатковими витратами є витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо, а звичайні витрати на одяг та взуття входять до складу основних витрат на утримання дитини, які покриваються аліментами (близька висновку суду позиція у постанові Верховного від 22.03.2023 року у справі № 758/6113/19).

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, чеками тощо.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що відомості про перебування відповідача на обліку у статусі безробітного в матеріалах справи відсутні, а відтак зобов`язаний брати участь у таких витратах, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача половини понесених нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних із консультаціями лікарів, проведених аналізів, придбання медичних препаратів та медичних виробів у розмірі 10281,68 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 249,13 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 одноразово в розмірі 10 281,68 (десять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 68 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 249,13 (двісті сорок дев`ять грн. 13 коп.) грн.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 04.06.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська