Справа № 127/8205/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи командир військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони, Регіонального управління Сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » територіальної оборони, Сил територіальної оборони Збройних Сил України, командувач Сил територіальної оборони Збройних Сил України про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити юридичний факт про винивнення у громадянина України ОСОБА_1 з 24.02.2022року, на підставі норм частини 3 статті 17 Конституції України, права на захист суверенітету і територіальної цілісності України від збройної агресії та набуття ним, на підставі пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України « Про основи національного спротиву» від 16.07.2021року № 1702-ІХ, статусу добровольця Сил територіальної оборони Збройних Сил України, у зв`язку з зарахуванням його на добровільній основі до проходження служби до особового складу добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 24.02.2022року № 1 та у зв`язку з призначенням на військову посаду наказом командира цієї частини ( по стройовій частині) від 24.02.2022року № 33. Встановити юридичний факт про те, що нормами Конституції та законами України не встановлено будь-яких обмежень прав громадян України на добровільній основі, в складі Сил територіальної оборони Збройних Сил України, на оборону України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості від зовнішньої збройної агресії та припинення, обмеження цих прав без їх згоди.

Заява обґрунтована тим, що зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України відбулось саме на добровільній основі на підставі здійсненої ним 24.02.2022 року особистого без будь якого примусу, волевиявлення у зв`язку з невідкладною необхідністю оборони України, а не з підстав, які зазначені в наказі командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.02.2022року № 1 та в наказі ( по стройовій частині) від 24.02.2022року № 33.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).

Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з рекомендаціями, наданими у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатись судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

З роз`яснень, викладених в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вбачається, що оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

05 лютого 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визнання учасниками бойових дій та особами з інвалідністю внаслідок війни, членами сімей загиблих (померлих)Захисників та Захисниць України окремих категорій осіб, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та інших питань» (№2864-IX),відповідно до якого внесені зміни до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Прийнятий Закон унормовує питання надання добровольцям статусу учасника бойових дій, а також розширює коло осіб, які визнаються особами з інвалідністю внаслідок війни та сім`ями загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Частину першу статті 6Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» доповнено пунктом25такого змісту: Учасниками бойових дій визнаються: «25) особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 року відповідно до Закону України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України" або у складі добровольчих формувань у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

У разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятим цього пункту, підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є: свідчення (заява) не менше ніж трьох свідків (одним із яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів; особам, які отримали поранення, контузію, каліцтво, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю, самокалічення), - свідчення (заява) не менше ніж двох свідків, які брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, про період безпосередньої участі осіб, зазначених у цьому абзаці, у таких заходах, а також медичні документи, що підтверджують отримання особою поранення, контузії, каліцтва під час безпосередньої участі у здійсненні таких заходів.

До уваги беруться свідчення (заяви) осіб, підпис на яких засвідчений нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої цієї статті та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 цього Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період, за який вони свідчать.

До періоду безпосередньої участі особи, зазначеної в абзаці першому цього пункту, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, включається період, підтверджений усіма свідками».

Із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, та доданих до неї документів у цій справі вбачається спір про право, оскільки заявник фактично не погоджується із формулюванням викладеним в наказах командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.02.2022року № 1 та в наказі ( по стройовій частині) від 24.02.2022року № 33, щодо правового статусу добровольця, тобто фактично заявник оскаржує накази військових частин, що пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, враховуючи те, що з заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

Суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику його право на звернення із захистом своїх прав та законних інтересів до суду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 257, 258, 260, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи командир військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 окрема бригада територіальної оборони, Регіонального управління Сил « ІНФОРМАЦІЯ_1 » територіальної оборони, Сил територіальної оборони Збройних Сил України, командувач Сил територіальної оборони Збройних Сил України про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали разом з доданими до заяви матеріалами надіслати заявнику ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя