Справа № 502/2064/24
УХВАЛА

13 вересня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1

про забезпечення позову в цивільній справі № 502/2064/24

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про

встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

12.09.2024 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, згідно якої вона просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спадкове майно.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що до Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 подано позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із тим, що відповідачі забрали в позивача правовстановлюючі документи на спадкове майно та вжили заходи щодо перереєстрації майна у вигляді авто гаражів у м. Ізмаїл та у м. Кілія на невідомих осіб, позивач вважає що необхідно забезпечити позов відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК, а саме накласти арешт на майно та забороните вчинять будь-які дії стосовно майна, що є предметом спору. Окрім цього існує реальна загроза відчуження вищезазначеного майна відповідачами, що може зробити неможливим виконання рішення суду на користь позивача. Зокрема, відповідачі можуть передати майно третім особам або вчинити інші дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань. Це створює значний ризик для належного виконання судового рішення. Окрім цього, відповідачі мають можливість переоформити або відчужити спадкове майно. Така дія може призвести до того, що після винесення судового рішення виконання буде ускладнене або неможливе, оскільки майно, яке може бути предметом стягнення вже не належатиме померлому. У разі виявлення додаткового спадкового майна, після смерті ОСОБА_4 , позивач просить також вжити заходів щодо їх арешту або обмеження права на вчинення дій з ними. З огляду на реальну загрозу ухилення відповідачів від виконання рішення суду, арешт майна та заборона на вчинення дій з його переоформлення є єдиним ефективним способом забезпечити справедливий судовий процес і належне виконання рішення. Забезпечення позову не спричинить істотних негативних наслідків для відповідачів, але гарантуватиме захист прав ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову передбачених статтею 150 цього Кодексу .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд відповідно до частин 9-10 ст. 153 ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши доводи та обґрунтування, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши докази на які посилається позивач, встановив, що з наданої відповіді приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко Максима Михайловича вбачається, що за даними спадкового реєстру спадкова справа після ОСОБА_4 не заводилась та відомості, щодо смерті останнього в Державному реєстрі актів цивільного стану відсутні.

Відповідна обставина спростовує твердження позивача, щодо існування реальної загрози відчуження спадкового майна відповідачами, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином можливе відчуження майна особи потенційними спадкоємцями за відсутності відомостей про смерть спадкодавця.

Таким чином, не підкріплені доказами припущення позивача щодо вказаних обставин, не свідчать про існування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 152, 153, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 502/2064/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников