Справа № 739/984/24
Провадження № 2/739/229/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Кочура О.О.,

за участі: секретаря Неживець К.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області та в режимі відеоконференції за участі представника відповідача адвоката Сльозки А.Ф. поза межами приміщення суду за допомогою комунікаційної платформи EASYCON, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначає, що 03.11.2018 року позивачка уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , який згідно зі свідоцтвом про шлюб був зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайоним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис в книзі реєстрації шлюбів №70 від 03.11.2018 року. Від шлюбу у сторін є дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка стверджує, що шлюб фактично розпався, позивачка та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з позивачкою. Позивачка вважає, що відсутній спір щодо місця проживання дитини за домовленістю між сторонами син проживатиме разом з нею, відповідач бере участь в його вихованні та утриманні, в тому числі шляхом сплати аліментів за рішенням суду. Але при спілкуванні з відповідачем останній нерідко допускає висловлювання, що дитина має проживати з ним, тому питання про наявність чи відсутність спору про місце проживання дитини підлягає з`ясуванню та вирішенню в суді. Позивачка вважає, що за наведених обставин (сім`я фактично розпалась) збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам.

У першому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її преставник ОСОБА_2 просили суд розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, а відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти розірвання шлюбу, але заявив, що він не згоден з тим, що дитина після розірвання шлюбу проживала з позивачкою, натомість бажає, щоб дитина проживала разом з ним. У зв`язку з чим судом було оголошено перерву та надано сторонам час для викладення заяв по суті справи у письмовій формі, а саме для подання позивачкою заяви про збільшення позовних вимог, а відповідачем - зустрічної позовної заяви. 21.08.2024 року представник відповідача ОСОБА_4 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач визнає позовну вимогу про розірвання шлюбу та проти його розірвання не заперечує. При цьому зауважує, що прохальна частина позовної заяви не містить в собі вимоги про визначення місця проживання дитини, хоча така вимога заявляється позивачкою у судовому засіданні, тому позовна заява не відповідає вимогам ст.175-177 ЦПК України, оскільки не містить: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують ваказані обставини, а саме, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини (яка взагалі не сформульована) пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Крім того позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини. За таких обставин представник відповідача вважає, що позовна заява підлягає залишенню без руху.

12.09.2024 року представником позивачки адвокатом Костюченко В.К. було надано відповідь на відзив, в якому представник зазначає, що відзив було подано без додержання вимог ст.178 ЦПК України, а також посилається на Постанову Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавста при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей , дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей, чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. На момент подання позовної заяви про розірвання шлюбу позивачка виходила з того, що відповідач не має заперечень щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу саме з нею (сторони тривалий час разом не проживають, дитина фактично проживала разом з позивачкою, з відповідача на користь позивачки судовим рішеням стягнуті аліменти на утримання дитини, відповіднє судове рішення відповідачем не оскаржувалось, аліменти відповідачем фактично сплачуються.

Також 12.09.2024 року представником позивача було подане до суду клопотання про перехід до розгляду позовної заяви зі спрощеного до загального позовного провадження та залучення до участі у справі третьої особи - Органу опіки та піклування Новгород-Сіверської міської ради, а також надано рішення №223 від 09.08.2024 року виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області та висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, в судовому засіданні 12.09.2024 року відповідач ОСОБА_3 під звукозапис повідомив суду, що згоден на те, щоб дитина після розірвання шлюбу залишилась проживати з матір`ю та проти розірвання шлюбу не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судому засіданні посилався на заперечення, викладені у видзиві на позовну заяву, зазначаючи, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне.

03.11.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 70 від 03.11.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5)

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду

В судовому засіданні встановлено, що перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, фактично їх сім`я розпалась, сторони проживають окремо, шлюб існує лише формально.

Позивачка в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу, відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу. Тому, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Також судом не встановлено обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу в порядку ч.3 ст.105 СК України.

Позивачка, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання залишити прізвище « ОСОБА_7 ».

З приводу вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує наступне, осільки позивачка просить визначити місце проживання дитини разом з нею, а відповідач в судовому засіданні повідомив суду, що не заперечує проти того, щоб дитина залишилась проживати з матір`ю, отже сторони в розумінні положення ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Судові витрати суд розподіляє на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110, ч.2 ст.112, ст.113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивачки - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити. Шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканцем: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_2 , зареєстрований 03.11.2018 року Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 70 від 03.11.2018 року розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_7 ». Малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106). Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Копію рішення після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей про Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя: О.О.Кочура