Провадження № 2/361/2038/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.24

17 жовтня 2024 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Бондар Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі - 51125 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі - 7771 грн. 05 коп., та 3 % річних у розмірі - 2302 грн. 73 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі - 2 147 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі - 10 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог зазначається, що 20 січня 2022 року ТОВ «Авентус Україна»» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 5411133 про надання споживчого кредиту, який був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05 січня 2022 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/dokuments. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит в сумі 25 000 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до пункту 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до пункту 4.3 договору.

19 лютого 2022 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3 кредитного договору кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором згідно з реєстром боржників. Посилався, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Водночас, станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та становить 51125 грн. 00 коп., з яких: тіло кредиту - 25 000 грн. 00 коп., сума відсотків за користування кредитом - 26125 грн. 00 коп. Крім того, відповідач як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити позивачу інфляційні втрати у розмірі - 7771 грн. 05 коп. та 3 % річних у розмірі - 2302 грн.73 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

16 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву.

17 червня 2024 року позивач направив до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій відмовився від стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних.

Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року у даній справі витребувано докази.

Сповіщений належним чином представник позивача у судове засідання не з`явився.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду не повідомлені. Заперечення щодо позову відповідач висловив у відзиві на позовну заяву, в якому просив відмовити у стягненні заборгованості через недоведеність факту укладення кредитного договору між ним та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відповідно отримання коштів, погодження відсоткової ставки та відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання.

За правилами пункту 1 частини третьої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як посилається представник позивача у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях, 20 серпня 2021 року ТОВ «Авентус Україна»» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» був укладений електронний договір № 5411133 про надання споживчого кредиту, який був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05 січня 2022 року та розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/dokuments. Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало останньому кредит в сумі 25 000 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до пункту 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до пункту 4.3 договору. 19 лютого 2022 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3 кредитного договору кредитний договір було авто пролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідач оплати за кредитним договором не здійснював.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги за кредитним договором згідно з реєстром боржників. Посилався, що про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Водночас, станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та становить 51125 грн. 00 коп., з яких: тіло кредиту - 25 000 грн. 00 коп., сума відсотків за користування кредитом - 26125 грн. 00 коп.

Відповідач, не погоджуючись із наявністю договірних відносин, зазначає про відсутність належних доказів як укладання між сторонами кредитного договору № 5411133 від 20.01.2022р., так і його пролонгації.

З інформації на запит суду, витребуваної ухвалою від 19.08.2024р., АТ «Універсал банк» 19.09.2024р. направило відповідь №БТ/5531, зі змісту якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 було емітовано платіжну картку НОМЕР_3 від 23.01.2020р. При цьому, 20.01.2022р. о 18:46:09 на вищевказану платіжну картку, що належить відповідачу, надходили грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. Кошти зараховувались не по реквізитам, а через платіжну систему, тому у Банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, тому належність отриманих відповідачем коштів ТОВ «Авентус Україна» банк підтвердити не взмозі.

При цьому, у позовній заяві ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зазначено про отримання відповідачем 25000 грн. 20.01.2022 р. на підставі електронного договору № 5411133 про надання споживчого кредиту. Зазначені обставини стороною позивача ніяк не застережені.

Згідно ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та надані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судовий збір, сплачений позивачем не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 247, 262-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Писанець Н.В.