ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5585/24
провадження № 6/753/290/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2024 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., розглянувши матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, не зареєстроване в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Бережний Я.В. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , не зареєстроване в установленому законом порядку.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що дана заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, а тому є підстави для її повернення без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Вказана норма процесуального закону відноситься до Розділу VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

08.02.2020 набули чинності зміни до Цивільного процесуального кодексу України згідно яких, зокрема, частину другу статті 183 ЦПК України доповнено абзацом другим наступного змісту.

Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.183 ЦПК України, до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Вимога про надання доказів надіслання заяви, скарги, клопотання чи заперечення іншим учасникам справи (провадження) стосується подання таких на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Такий правовий висновок сформований у постанові Верховного суду від 05.11.2020 у справі № 591/1581/20.

Слід зауважити, що з огляду на скорочені строки розгляду заяв, скарг, клопотань, які подаються на стадії виконання судового рішення та в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, а в окремих випадках зважаючи на необхідність невідкладного розгляду судом відповідних звернень, вимога про попереднє надіслання (надання) ініціатором звернення копій відповідних документів іншим учасникам справи зумовлена необхідністю забезпечення процесуальних прав усіх учасників процесу та належного судового розгляду звернення. Така вимога не може розглядатися як порушення процесуальних прав ініціатора звернення.

Зазначене не позбавляє ініціатора подання обов`язку надати до суду разом з матеріалами подання докази направлення такого подання сторонам (заінтересованим особам).

Згідно з ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Вказана норма статті ЦПК України є імперативною та не містить положень щодо правомочності суду на залишення заяви, скарги, подання, тощо - без руху.

Абзацом 28 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.2009 року визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Тобто, доказами на виконання вимог ст.183 ЦПК України є оригінали чеку (квитанції) та опису вкладення, що в сукупності підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересиланням листів з описом вкладення і перевірку працівником поштового зв`язку відповідності вкладення опису.

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення копії подання та доданих до нього документів іншим учасникам справи може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Саме опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником (постанова Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №914/1955/17).

Натомість, як вбачається з поданих матеріалів, приватним виконавцем не надано належних доказів надсилання подання з додатками усім учасникам справи.

До подання додано квитанцію №750467 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСТС від 18.03.2024, у відповідності до якої подання та додатки до нього направлені приватному виконавцю Бережному Я.В., який звернувся з поданням до суду.

Крім того, як вбачається з доданих до заяви документів, на підтвердження надіслання учасникам справи копії подання, приватним виконавцем надано списки згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, однак, ідентифікувати які саме документи були надіслані адресатам, з вказаного списку не вбачається можливим. Зокрема, надані згруповані поштові відправлення рекомендованих листів датовано 01.02.2024 та 27.02.2024, а подання направлено до суду 19.03.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку, що долучений приватним виконавцем список згрупований відправлень не є належним доказом направлення копії заяви іншим учасникам справи та виконанням ст. 183 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судового процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992 року, заява №12964/87).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що слід повернути дане подання без розгляду та вважає необхідним роз`яснити, що повернення заяви з підстав, передбачених ч.4 ст.183 ЦПК України, не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що зумовили її повернення.

Керуючись ч.ч.2,4 ст.183,258-261,353-354,441 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, боржник ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, не зареєстроване в установленому законом порядку - повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: Осіпенко Л.М.