Номер провадження 2-о/725/1089/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді О.І. Галичанського,

при секретарі І.М. Симик ,

розглянув у письмовому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) у інтересах якої на підставі довіреності діє адвокат Пономаренко В.Г. , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці суду із вказаною вище заявою.

Посилається на те , що ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Токмак, Пологівського району, Запорізької області померла громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця ОСОБА_1 є онукою померлої ОСОБА_2 . Після смерті бабусі заявниця звернулась до органів нотаріату України стосовно оформлення спадщини. Їй повідомлено, що відповідно до п.1.3. гл.10 розд.2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом ДРАЦС України, яке в неї відсутнє, бо на момент смерті її бабусі в місті Токмак, Пологівського району, Запорізької області органи влади України евакуювались внаслідок повномасштабного воєнного вторгнення .

Вказує, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 , необхідне для реєстрації її смерті в Державному реєстрі актових записів України, отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка для подальшого звернення до органів нотаріату України для оформлення спадщини.

Враховуючи наведені обставини , просить суд встановити факт , що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась в селі Приморське (попер. назва Цар-Кут), Василівський р-н, Запорізької області , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Токмак, Пологівського району, Запорізької області , у віці 74 роки.

У судове засідання сторони не викликалися.

Суд, вивчивши матеріали справи та надані документи, вважає, що вимоги заявника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до частини третьої статі 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Відповідно до ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці.

Так, у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови» ЄСПЛ констатував, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони , тобто є окупованою».

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Крім того, відповідно до ч.2 цієї ж статті - гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Доказів про те , що заявник ОСОБА_1 на момент звернення до суду залишила тимчасово окуповану територію та відповідно користується правами , передбаченими Конституцією України, чи доказів на поширення відносно неї приписів Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» суду не надано.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України- достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ст . 95 ЦПК Укїни- письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

З матеріалів справи , а саме доказів , доданих до позову , встановити родинні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як онуки та бабусі не можливо, оскільки до позову надано свідоцтво про народження заявниці ОСОБА_3 , яка уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Батьками заявниці у її свідоцтві про народження вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Також матеріали справи містять свідоцтво про народження ОСОБА_8 .

Тобто, суду не надано належних доказів на підтвердження родинних відносин між заявницею та померлою ОСОБА_2 , не надано доказів наявності права ОСОБА_1 на звернення з даною заявою до суду, як родича померлої особи.

Відповідно до ст. ст.4,12,19,76,81,82,141,206,264,265,317 ЦПК України,Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Рішенням Європейського Суду з прав людини «Кіпр проти Туреччини», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський