ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2073/24 Справа № 193/923/22 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №193/923/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай), за апеляційною скаргою Криворізької східної окружної прокуратури на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року, ухваленого у складі судді Шумської О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його баба, ОСОБА_3 , працювала та була членом колгоспу ім.Петровського Софіївського району Дніпропетровської області, з 1930 року до виходу на пенсію за віком у 1961 році.

Колгосп ім.Петровського 30 січня 1993 року був реорганізований в КСП «Запорізьке», згідно архівного витягу з протоколу №1 звітно-виборних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Ленінський шлях», від 30.01.1993 року і його мати, як колгоспний пенсіонер, що підтверджується копією пенсійної справи, стала членом КСП «Запорізьке». Державний акт на право постійного користування землею КСП «Запорізьке» Софіївського району виданий 25.03.1996 року.

Розмір земельного паю, згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області складає 8,18 га в умовних кадастрових гектарах і вартість його становить 248395,73 грн.

Після смерті бабці 08.04.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області, відкрилась спадщина до складу якої входять вклади в «Ощадбанку», будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 та право на земельну часткупай площею 8,18 га, в умовних кадастрових гектарах, вартістю 248395,73 грн. грн. по колишньому КСП «Запорізьке».

Згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та його мати ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , прийняв спадщину померлої, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВО №2025499, виданого Софіївською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за №143 і має право отримати, після смерті ОСОБА_3 , в порядку спадкування, право на земельну частку (пай) площею 8,18 га в умовних кадастрових гектарах, вартістю 248395,73 грн. розташовану на території колишнього КСП «Запорізьке», яке належало померлій ОСОБА_3 , внесена до списків Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Запорізьке» під №116.

Про те, що позивач має право на отримання земельної частки (паю) померлої, він дізнався в травні 2021 року і звернувся до нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори із заявою про отримання, в порядку спадкування, права на земельну частку (пай) померлої матері, але йому відмовили по тій причині, що неможливо встановити об`єм спадкового майна та рекомендували звернутися до суду.

Просив суд, визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування, право на земельну частку (пай), площею 8,18 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 248395,73 грн, розташовану на території колишнього КСП «Запорізьке» що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування, право на земельну частку (пай), площею 8,18 га в умовних кадастрових гектарах вартістю 248395,73 грн, розташовану на території колишнього КСП «Запорізьке» що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням Криворізька східна окружна прокуратура подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що визнання за ОСОБА_1 права у порядку спадкування на земельну частку (пай) в розмірі 8,18 умовних кадастрових гектарів, за відсутності первинного права на земельну частку (пай) у спадкодавця, є незаконним та порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю сільськогосподарського призначення та майнові інтереси держави в особі Софіївської селищної об`єднаної територіальної громади щодо володіння та розпорядження землею.

Софіївська селищна рада, як власник та розпорядник земельної ділянки та як належний відповідач, до розгляду справи № 193/923/22 залучена не була.

Також зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працювала та не була членом колгоспу «ім. Петровського», відповідно не визнавалась колгоспним пенсіонером КСП «Запорізьке», тому жодного права на земельну частку (пай) з земель вказаного КСП не набула, відповідно й позивач, або будь-хто зі спадкоємців не набули такого права в порядку спадкування. Сам факт включення громадянина до списку, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, не є достатньою підставою для виникнення у особи права на земельну частку (пай).

Крім того, судом першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення у справі №193/923/22 спадкова справа не витребовувалась, коло спадкоємців не встановлювалось. Доказів звернення позивача з заявою про прийняття спадщини та докази споріднення позивача зі спадкодавцем, матеріали справи не містять.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони не з`явились про день та час слухання справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Керівника Покровської окружної прокуратури підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається,що згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 зазначені: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого відділом РАЦС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 91 років (а.с.8).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. від 30.08.2022 відмовлено ОСОБА_2 (відповідач по справі) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , у зв`язку з неможливістю визначення об`єму спадкового майна та відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) (а.с.9).

Згідно відповіді архівного відділу №68 від 01.04.2014 року зазначено, що згідно протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу від 30.01.1993 року Колгосп ім. Петровського реорганізований в КСП «Запорізьке». Протоколом загальних зборів №1 від 05.01.2000 КСП «Запорізьке» реорганізовано в СТОВ «Запорізьке» (а.с.10).

Відповідно до відповіді ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 16.11.2020 зазначено, що згідно списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Запорізьке» ОСОБА_3 не значиться, проте під №116 значиться ОСОБА_3 , а в книзі реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) членів колишнього КСП «Запорізьке» Софіївського району Дніпропетровської облаті в списках прізвище ОСОБА_3 не значиться (а.с.11).

Розмір земельного паю, згідно довідки Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області складає 8,18 га в умовних кадастрових гектарах і вартість його становить 248395,73 грн.(а.с.12)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання в порядку спадкування земельної частки (паю) після померлої ОСОБА_3 .

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Криворізькою східною окружною прокуратурою отримано копію рішення 28 листопада 2023 року, що підтверджується розпискою (а.с.36), апеляційну скаргу подано 15 грудня 2023 року, тобто в межах строків визначених ч.2 ст.354 ЦПК України, що є безумовною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

16.11.2023 року Криворізькою східною окружною прокуратурою повідомлено Софіївську селищну раду Криворізького району Дніпропетровської області про прийняте судом рішення у справі № 193/923/22, яке зачіпає права та інтереси держави.

Листом № 2899 від 21.11.2023 року Софіївська сільська рада Дніпропетровської області повідомила прокурора, що заходи щодо оскарження рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 року не вживалися, через відсутність даних про ухвалення судом зазначеного рішення, просили звернутись з апеляційною скаргою на це рішення.

Таким чином, на день подання апеляційної скарги прокурором, уповноваженим органом не вжито заходів щодо його оскарження, що свідчить про бездіяльність Софіївської сільської ради та наявність виключних підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною дев`ятою статті 5 Земельного кодексу України 1990 року було визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-ІV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільсько-господарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільсько-господарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу Президента України особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Відповідно до інформації Відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4709/299-23 від 15.11.2023 ОСОБА_3 значиться під порядковим номером 116 у списку громадян - членів КСП «Запорізьке», який є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Запорізьке» серії ІІ-ДП № 000051, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12 від 25.03.1996. В книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) членів КСП «Запорізьке» Софіївського району Дніпропетровської області громадянка ОСОБА_3 не значиться. Розмір земельної частки (паю)по вищевказаному КСП становить 8,18 в умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі(на місцевості). Станом на 31.12.2012 відомості щодо зареєстрованого у встановленому законодавством порядку права власності на земельну ділянку з цільовим призначеннм для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до інформації Софіївського трудового архіву Софіївської селищної ради №444/ п-354/01-25 від 15.11.2023 в документах архівного фонду колгоспу «ім. Петровського», а саме у книгах обліку колгоспників та їх заробітку, у розрахунково-платіжних відомостях колгоспників з нарахування заробітної плати за 1944-1996 роки прізвище ОСОБА_3 не значиться.

Розпорядженням Софіївської РДА № 177-р від 07.05.1997 розмір земельного паю по КСП «Запорізьке» визначено у розмірі 8,18 умовних кадастрових гектарів. Архівний фонд колгоспу «ім. Петровського» складається з документів за 1943-1992 роки, КСП «Запорізьке» - 1993-2000 роки, документи колгоспу довоєнного періоду та періоду окупації не збереглися; в архівних документах колгоспу «ім. Петровського» за 1961-1967 роки відсутня інформація про вихід на пенсію ОСОБА_3 ; в архівних документах КСП «Запорізьке» за 1993-1996 роки відсутня інформація про визнання ОСОБА_3 членом КСП «Запорізьке» як колгоспного пенсіонера.

Відповідно до інформації головного спеціаліста з реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Софіївської селищної ради ОСОБА_6 щодо фактичного місця проживання та/або реєстрації на території Софіївської селищної ради ОСОБА_3 у період часу з 1930 по 08.04.2001 року інформація відсутня.

Згідно інформації Софіївського архівного відділу архівного управління Криворізької райдержадміністрації № 231/П-217/01-36 від 20.11.2023 та згідно з довідкою № 232/ П-217/01-36 від 20.11.2023 колгосп «ім. Петровського» реорганізовано в КСП «Запорізьке» (протокол загальних зборів членів колгоспу № 1 від 30.01.1993).

Згідно списку громадян-членів КСП «Запорізьке» Софіївського району Дніпропетровської області, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю громадянка ОСОБА_3 значиться під порядковим номером 116.

Водночас, сам факт включення громадянина до списку, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, не є достатньою підставою для виникнення у особи права на земельну частку (пай), оскільки підставою є факт перебування в членах колгоспу (КСП) на час паювання землі.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного суду від 04.09.2019 у справі № 2-175/4328/15-ц, від 21.08.2019 у справі № 371/676/16-ц, від 26.11.2018 у справі № 392/1660/16-ц та від 29.05.2019 у справі № 395/268/17-ц.

З огляду на вищевикладене вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебувала на обліку колгоспників колгоспу «ім. Петровського», заробітну плату у вказаному колгоспі не отримувала, пенсійна справа на її ім`я засіданням правління колгоспу не затверджувалася, колгоспним пенсіонером КСП «Запорізьке» не визнавалася, що виключає її статус колгоспного пенсіонера та її членство у колгоспі «ім. Петровського» (КСП «Запорізьке»), та підтверджує відсутність підстав набуття права на земельну частку (пай).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису громадян ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст.249 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Вказане кореспондується з нормами чинного ЦК України ч.3 ст.ст.1223, 1270, 1272 ЦК України.

Відповідно до ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. від 30.08.2022 відмовлено ОСОБА_2 (відповідач по справі) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з неможливістю визначення об`єму спадкового майна та відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай).

Згідно інформації Софіївської селищної ради станом на 20.11.2023 року ОСОБА_1 до селищної ради з питання щодо оформлення прав на земельну частку (пай), площею 8,18 га в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території КСП «Запорізьке» Софіївської селищної ради на підставі рішення суду не звертався.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас, матеріали судової справи не містять належних та допустимих доказів споріднення позивача та відповідача зі спадкодавцем, відсутні докази про наявність заповіту, серії АВО №2025499, на який позивач посилається у позовні заяві, як і постанова нотаріуса Софіївської державної нотаріальної контори, про відмову позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину як в цілому так і на спірну земельну частку (пай) зокрема, тобто відсутні докази звернення позивача по справі до нотаріуса з питанням оформлення своїх спадкових прав.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) розміром 8,18га в умовних кадастрових гектарах вартістю 248395,73 грн. на території колишнього КСП «Запорізьке.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь Дніпропетровської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 2980 гривень 75 копійок.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Криворізької східної окружної прокуратури задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 2980 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят) гривень 75 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складений 29.04.2024

Головуючий суддя О.В. Агєєв