ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6399/24 Справа № 242/601/24 Суддя у 1-й інстанції - Черков В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №242/601/24 за клопотанням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска Павло Олександрович, заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання на території України рішення іноземного суду,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска Павло Олександрович,

на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року,

встановив:

У квітні 2024 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшло клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., про визнання на території України рішення іноземного суду, а саме рішення місцевого суду Гамбурга-Гарбурга в м. Гамбург Федеративної Республіки Німеччини у сімейній справі № 637 F 158/22 від 14.12.2022, дата засвідчення 20.03.2023, яким право на проживання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передається ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про визнання на території України рішення іноземного суду залишено без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в рішенні іноземного суду зазначено адресу, куди направлялись документи.

Вказує, що жодного доказу того, що ОСОБА_2 на даний час перебуває у Федеративній Республіці Німеччина не мається, тому вважає це порушенням права на доступ до суду. Разом з тим при подані позову про розірвання шлюбу ОСОБА_2 зазначив самостійно м. Харків.

Посилається на те, що при зверненні до суду з даним клопотанням заявниця керувалась положеннями Глави 2 «Визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню», якою не передбачено при поданні клопотання про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подавати документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, як це є при розгляді клопотання про визнання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню.

Також вказує на те, що після отримання відповідей з Міністерства соціальної політики України, Головного управління ДМС у Донецькій області та Селидівської міської військової адміністрації покровського району Донецької області суд має надати їм відповідну оцінку, наразі такі відомості в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., підлягає частковому задоволенню, за наступних підстав.

Залишаючи без розгляду та повертаючи разом з документами, що додані до нього, клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 , про визнання на території України рішення іноземного суду, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту наданого рішення іноземного суду встановлено, що місцем проживання боржника на день його ухвалення є адреса у Федеративні республіці Німеччині, а не в Україні, при цьому, батько дитини ОСОБА_2 вчиняв заходів щодо переховування дитини, порушуючи рішення суду та не виконуючи його. Також виходив з того, що зі змісту рішення іноземного суду не вбачається, що батько дитини ОСОБА_2 був повідомлений судом про розгляд цієї справи належним чином.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання рішення іноземного суду - поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських відносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з частиною першою статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Частиною першою статті 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (стаття 463 ЦПК України).

Відповідно частини першої статті 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно з частиною шостою статті 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

Статтею 471 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Так, відповідно до положень ст. 472 ЦПК України визначено порядок подання клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Тобто, клопотання подається у письмовій формі і повинно містити: ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.

Разом з тим, відповідно вимог ч. 2 ст. 472 ЦПК України до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні;

3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу послався на недотримання заявником положень ч. 3 ст. 466 ЦПК України при подачі відповідного клопотання.

Однак, при цьому суд першої інстанції залишив поза увагою, що даною нормою врегульовано порядок подання документів до клопотання про надання згоди на виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, разом з тим, згідно ч. 2 ст. 472 ЦПК України визначений інші вимоги щодо надання документів до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Зокрема, вказаною нормою не передбачено, що при зверненні до суду з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню необхідно подати документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Частина друга статті 472 ЦПК України містить вичерпний перелік документів, що додаються до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення без розгляду та повернення клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска П.О., про визнання на території України рішення іноземного суду.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами, передбаченими процесуальним законом.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лиска Павло Олександрович, задовольнити частково.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 08 травня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 16 вересня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста