Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, суд

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Позивач посилається на те, що 01.08.1998 року між нею та відповідачем був зареєстровано шлюб, який розірвано 12.03.2003 року.

Позивач зазначає, що рішенням виконавчого комітету Магдалинівської селищної ради від 24.12.1997 року № 309/4 ОСОБА_2 була передана у приватну власність присадибна земельна ділянка площею 0,2500 га, розташована в АДРЕСА_1 , яка складається із земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :03:001:1022, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, та земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер :03:001:1023, передану для ведення особистого підсобного господарства. На підставі рішення виконкому відповідачу був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ДП від 21.03.2000 року.

Позивач вказує, що постійно самостійно обробляла присадибну ділянку, саджала городину для потреб сім`ї, так як відповідач не мав особливого бажання вести домашнє господарство. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 вказану присадибну земельну ділянку передав позивачу в користування. Починаючи з березня 2003 року по сьогоднішній день позивач безперервно користується даною присадибною ділянкою, обробляє її, вирощує городину для потреб сім`ї.

Позивач також наголошує, що з моменту передачі їй у користування земельної ділянки сплинуло більше 15 років, тому вказана земельна ділянка повинна перейти до неї у власність. Тому прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташована в АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 21.03.2000 року, витягу з Державного земельного кадастру власником присадибної земельної ділянки площею 0,1500 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:1022 в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (а. с. 12-18).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 21.03.2000 року, витягу з Державного земельного кадастру власником земельної ділянки площею 0,1000 га, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:1023 в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (а. с. 6-11, 18).

Згідно протоколу засідання та Акту виїзного засідання узгоджувальної комісії Магдалинівської селищної ради від 26.04.2024 року земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,100 га в АДРЕСА_1 , сформовані, мають кадастрові номери, використовуються за цільовим призначенням, догляд здійснюється ОСОБА_1 . Акт складено в присутності власника земельної ділянки ОСОБА_2 , та власників суміжних ділянок (а. с. 24-25).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначено в п. п. 9, 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Суд встановив, що позивач, зокрема з 2003 року постійно користується нерухомим майном, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що позивач більше ніж 10 років, а точніше, з 2003 року по теперішній час відкрито, добросовісно та безперервно володіє вказаними земельними ділянками, позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на земельні ділянки за позивачем за набувальною давністю підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на:

-земельну ділянку площею 0,1500 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:001:1022 в АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,1000 га, передану для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :03:001:1023 в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук