Справа № 486/1976/20
Провадження № 6/486/86/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.,

при секретарі - Соболевської І.Ю.,

за участі: представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську Миколаївської області

подання представника Другого відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Омельченко Т.М., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання представника Другого відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Омельченко Т.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи - ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №486/1976/20, виданого 01.08.2023 року про зобов`язання не перешкоджати батьку ОСОБА_3 брати участь у вихованні дитини.

Однак, 21.11.2024 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про відвід судді Савіна О.І., яка мотивована тим, що раніше у Южноукраїнському міському суді розглядалась справа №486/1201/20 про поділ спільного майна подружжя. 10.02.2022 року він звертався до суду із заявою про відвід головуючого у справі та висловлював свою недовіру, оскільки йому стало відомо, що його покійний батько, задовго до розгляду справи, був знайомий з головуючим у справі та мав неприязні стосунки. Також справа розглядалась більше року, інша сторона не з`являлась на суд без поважних причин, засідання постійно переносились, що свідчить про наявність сумніву про неупередженість судді Савіна О.І.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 просила відмовити ОСОБА_3 у заяві про відвід судді Савіна О.І., оскільки він не є учасником подання.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, направив на адресу суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі.

Вислухавши представника заявника, вивчивши матеріали справи та заяву ОСОБА_3 про відвід судді, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що дану заяву про відвід надано за три дні до розгляду справи, при вирішенні питання про відвід, суд керується саме положеннями ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

За правилами до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу судді, зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу також за наявності обставин, визначених ст. 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 року та інші) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. А тому, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Суд (судді), зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

Згідно положень статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Натомість при прийнятті рішення за поданою заявою, також слід врахувати те, що Європейський суд неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що право на доступ до суду, закріплене у Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 13.11.2024 року представник Другого відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Омельченко Т.М. звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

Результати автоматизованого розподілу (повторного розподілу) справи оформлюються протоколом (ч. 14 ст. 33 ЦПК України).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2024 року дане подання розподілене судді Савіну О.І.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За таких обставин, на думку суду, враховуючи, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи, розглядається без виклику сторін, за участю державного (приватного) виконавця, викладені у заяві підстави для відводу судді не містять обставин, передбачених ст.ст. 36-37 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що відвід головуючому у справі, заявлений ОСОБА_3 є необґрунтованим, а тому не вбачає підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Савіна Олександра Івановича від розгляду подання Другого відділу Державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Омельченко Т.М., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін