ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 14 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивачка з відповідачем є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Остання, зазначає, що відповідач перебуває на військовій службі, у військовій частині НОМЕР_1 . Інформацією про розмір доходів відповідача не володіє. Також, позивачка зазначає, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання доньки, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 , починаючи стягнення з 25 квітня 2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 коп.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задоволено частково та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Рішення суду не обґрунтоване, протиправне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, на підставі неправильних висновків суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку.

Однак, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/6 частки його доходу на утримання їхньої доньки ОСОБА_5 до її повноліття буде відповідати інтересам дитини та обох батьків.

Дані висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки, сам факт перебування на утриманні позивача дитини від попереднього шлюбу не доводить значне погіршення майнового стану відповідача в разі стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від доходу та не свідчить про неможливість надавати матеріальну допомогу доньці Меланії, саме у розмірі 1/4 частки від його доходу.

Зменшення судом без доведення значного погіршення майнового стану відповідача з 1/4 частки на 1/6 частку, не спрямовано на належне забезпечення прав дитини та суперечить інтересам дитини.

Належних і допустимих доказів на підтвердження значного погіршення майнового стану відповідача та наявності підстав для зменшення розміру аліментів, що заявлені до стягнення з 1/4 частки на 1/6 частку матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції взагалі не досліджувався майновий стан відповідача та в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі 1/4 частки від доходу відповідача та що це призведе до значного погіршення майнового стану відповідача.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд має брати до уваги інтереси не тільки відповідача, а й інтереси позивачки та малолітньої дитини, при цьому пріоритетним є забезпечення найкращих інтересів саме дитини.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , відповідно до копії свідоцтва про народження, є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12), яка проживає з матір`ю (а.с.13 копія довідки).

Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Виходячи із обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір аліментів - 1/6 частина від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов`язок щодо утримання доньки покладається також на позивачку по справі (ст. 141 СК України).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1статті 183 СК Українивизначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу статті 8 Закону України "Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» ( на час подання позову та ухвалення рішення судом) розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становив 2563,00 грн.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком до 6 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Згідно висновків , які містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, то батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Неповнолітня дитина платника аліментів входить до складу його сім`ї, навіть якщо і проживає окремо.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зіст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 допомоги на утримання доньки не надає. За відомостями позивачки, які узгоджуються з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.09.2016 із ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , справа № 211/3517/16-ц, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позивачкою ОСОБА_1 заявлені вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, на користь матері ОСОБА_1 .

Враховуючи рівність прав дітей на матеріальне утримання від одного батька, апеляційний суд дійшов висновку, що визначений розмір аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини буде відповідати інтересам дитини та забезпечувати рівність прав дітей.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що доказів на підтвердження підстав для визначення розміру аліментів у частці меншій, ніж 1/4 частина доходів, відповідач не надав.

Будь-яких доказів, які б свідчили, що відповідач не має можливості надавати такий розмір утримання чи за станом здоров`я працювати, в матеріалах справи немає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору, який підлягав сплаті у суді першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: