Справа № 689/886/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М.,

розглянувши в судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 28 липня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем, ОСОБА_1 , укладено Договір № 301315-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач 28 липня 2021 року направив відповідачу пропозицію (оферту) щодо укладення Договору «№ 301315-КС-003 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі свого боку позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-6552 на номер телефону 98, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено (відправлено). Отже, 28 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 301315-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 24 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту, Правилами надання грошових коштів у кредит. Згідно із умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0, 86587576 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 24 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про рух коштів (або платіжним дорученням). До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначений у Розрахунку заборгованості за договором, чим порушив свої зобов`язання. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором позичальника відповідач на виконання умов Договору здійснив часткову оплату на загальну суму 2 200 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідно до п. 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом. Згідно із п. 5.1. Правил обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Отже, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту станом на початок доби з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту, тобто протягом всього строку кредитування. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 10 квітня 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 301315-КС-003 про надання кредиту в розмірі 60 519, 89 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 32 919, 89 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 3 600 грн. В подальшому відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610; 612 ЦК України, порушив вищевказані умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами Кредитного договору.

До початку розгляду справи по суті від відповідача 9 травня 2024 року надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача він не визнає. Зазначив, що він не може надати суду квитанції про сплату ним кредиту, оскільки подія сталася у віддаленому минулому, крім того, через події в державі він не зберіг квитанцій, а банк не надав йому виписку по його рахунку за 2021 рік. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120) внесено зміни до ЦК України, а також до Закону України «Про споживче кредитування», які передбачають, що, починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Законом України «Про споживче кредитування» нормативно зазначено, що максимальна сума пені, штрафів за прострочення споживачем кредитних зобов`язань по споживчому кредиту не може перевищувати подвійної суми по договору кредитування та не може бути збільшена. Крім того, відповідно до вказаного вище Закону України, споживач має право сплатити перш за все тіло кредиту, а потім сплачувати відсотки. Комісія в сумі 3600 грн. не підлягає стягненню, оскільки послуги, що передбачені за її сплату, фактично не надавалися. Відсотки за користування кредитом відповідно до законодавства про захист прав споживачів не можуть перевищувати суму кредиту. Пропозиції укласти договір, прийняття пропозиції та паспорт споживчого кредиту він гне отримував та не підписував, те саме стосується і договору про надання кредиту. Борг він сплатив, але квитанцій не зберіг, він є пересічним споживачем, йому не були відомі та зрозумілі відсотки за користування кредитом (якщо такий був), тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Також просить суд застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин.

Від представника позивача на адресу також надійшла відповідь на відзив (а.с. 78-96).

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 119).

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задоволити повністю.

Судом встановлено, що 28 липня 2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем, ОСОБА_1 , укладено Договір № 301315-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач 28 липня 2021 року направив відповідачу пропозицію (оферту) щодо укладення Договору «№ 301315-КС-003 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі свого боку позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-6552 на номер телефону 98, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено (відправлено). Ці обставини підтверджуються прийняттям (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору № 301315-Кс-003 про надання кредиту (а.с. 13-14); пропозицією укласти Договір № 301315_кс_003 про надання кредиту від 28 липня 2021 року (а.с. 15-16); паспортом споживчого кредиту (а.с. 1718); Договором № 301315-КС-003 від 28 липня 2021 року. Отже, 28 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 301315-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту позивач надає відповідачу грошові кошти у розмірі 24 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами надання грошових коштів у кредит. Згідно із умовами Договору кредиту сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0, 86587576 процентів за кожен день користування кредитом. Строк кредиту: 24 тижні; комісія за надання кредиту: 3 600 грн.; загальний розмір наданого кредиту: 24 000 грн.; термін дії Договору: до 12 січня 2022 року; орієнтована загальна вартість наданого Кредиту: 52 800 грн.; орієнтована реальна річна процентна ставка: 3599, 19 процентів (а.с. 19-20). Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Ця обставина підтверджується копією Договору № 301315-КС-003 про надання кредиту (а.с. 19-20).

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором про кредиту № 301315-КС-003 від 28 липня 2021 року виконало та надало позичальнику (відповідачу ОСОБА_1 ) грошові кошти в розмірі 24 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується випискою АТ «Державний ощадний банк України» по картковому рахунку (а.с. 134-136) та копією квитанції (а.с. 53).

Натомість, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором № 301315-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, частково сплативши 28 серпня 2021 року грошові кошти в сумі 2 200 грн. за Договором № 301315-КС-003, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 22-29). Часткова сплата кредиту в сумі 2 200 грн. не заперечується відповідачем у відзиві на позов (а.с. 68-74).

У боржника станом на 10 квітня 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 301315-КС-003 про надання кредиту в розмірі 60 519, 89 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 32 919, 89 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 3 600 грн. Зазначена обставина підтверджується довідкою про стан заборгованості ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та розрахунком заборгованості у гривні станом на 10 квітня 2024 року (а.с. 21-29).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

ОСОБА_1 через веб-сайт Кредитодавця https:/bizpozyka. сom/ шляхом введення Логіну особистого кабінету та з Особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п. 3.1.1. Правил надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с. 43-52) після отримання Заявником від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому кабінеті Заявника розміщується оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. У випадку відмови від укладання Заявником Договору чи не підписання його шляхом використання Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Оферта вважається не акцептованою Заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2., 3.1.3. Правил).

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 28 липня 2021 року направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 301315-КС-003 про надання кредиту. 28 липня 2021 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 301315-КС-003 про надання кредиту на умовах, визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G-6552 (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 , вказаного позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Згідно п. 4.4.4. Правил позичальник підтверджує, що вказаний ним з метою отримання кредиту поточний (картковий) рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 належить саме йому і терті особи не мають до нього доступу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується випискою по картковому рахунку від 10 червня 2024 року АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 133-136) та квитанцією ТАС Раy (а.с. 53). Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме: отримавши кредитні кошти Відповідача, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі одержання ним грошових коштів (п. 6 Договору). Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 301315-КС-003 від 28.07.2021 року шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с. 21-29). У відзиві відповідач підтвердив ту обставину, що ним дійсно сплачено заборгованість в розмірі 2 200 грн. (а.с. 68-74). Сплачуючи кредит, Відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. В подальшому відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»; ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610; 612 ЦК України, порушив вищевказані умови Кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування, встановленого умовами Кредитного договору.

Станом на 10 квітня 2024 року у боржника утворилась заборгованість за Договором № 301315-КС-003 про надання кредиту в розмірі 60 519, 89 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 32 919, 89 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 3 600 грн. (а.с. 21-29).

Щодо твердження відповідача у відзиві про те, що він пропозиції укласти договір, прийняття пропозиції та паспорт споживчого кредиту він не отримував та не підписував, а також не підписував договір про надання кредиту, то суд додатково зазначає наступне. Так, Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 зазначив, що: «З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення».

Таким чином, судом встановлено, що Договір № 301315-КС-003 про надання кредиту від 28 липня 2021 року було укладено відповідно до вимог ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами цього правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору і 29 липня 2021 року відповідач отримав кредитні кошти в сумі 24 000 грн. на свій картковий рахунок в АТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 133-136), а 26 серпня 2021 року сплатив заборгованість за вказаним договором в сумі 2 200 грн. (а.с. 22).

Отже, суд приходить до переконання про необґрунтованість зазначеного твердження відповідача.

Посилання відповідача на ту обставину, що комісія в розмірі 3600 грн. не підлягає стягненню, що послуги за її сплату фактично не надавалися і такої позиції притримується Велика Палата верховного Суду, то суд зазначає наступне.

Так пунктом 1 договору передбачена комісія за надання кредиту в сумі 3600 грн. (а.с. 19). Зокрема, у п.п. 31.16.-31.18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким, чином Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Отже, встановлена в п. 1 Договору комісія за надання кредиту відповідає прписам п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та узгоджується із практикою Верховного Суду.

З приводу незбереження відповідачем квитанцій про сплату боргу за Кредитним договором та повну сплату заборгованості за цим Договором, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а ч. 2 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про повну сплату ним заборгованості за кредитним договором, крім внеску в розмірі 2200 грн. Також відповідачем не заявлялися клопотання про витребування тих чи інших доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості.

Отже, зазначені доводи відповідача нічим не підтверджені та необґрунтовані, а тому суд їх відхиляє.

Доводи відповідача про те, що відсотки за користування кредитом відповідно до законодавства про захист прав споживачів не можуть перевищувати суму кредитку (тіло кредиту) суд розцінює критично та до уваги не бере, оскільки адже ці доводи не відповідають вимогам п. 6 ст. 3, ч. 2 ст. 13, ч. 3 ст. 509, ст. 627 Цивільного кодексу України, а також положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до п. 18 Прикінцеві та Перехідні положення Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно п. 6. Розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Отже, як вбачається із положень цих норм Закону, від сплати процентів відповідач не звільняється.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. А частина 2 статті 627 ЦК України зазначає, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Отже, посилання відповідача у відзиві на те, що розмір відсотків за користування кредитом не може перевищувати суду кредиту (тіло кредиту), нічим не обґрунтовані.

Заява відповідача у відзиві про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин також не підлягає задоволенню.

Так, згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

А відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що Договір № 301315-КС-003 укладений 28 липня 2021 року на строк 24 тижні. Із позовом до суду позивач звернувся 17 квітня 2024 року. Отже, позовна давність позивачем не пропущена.

Таким чином, необхідно стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ЄДРПОРУ 41084239) заборгованість за кредитним договором № 301315-КС-003 від 28 липня 2021 року в розмірі 60 519 грн. 89 коп. (шістдесят тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 89 копійок), яка складається із наступного: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 32 919, 89 грн., суми прострочених платежів за комісією - 3 600 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ЄДРПОРУ 41084239) заборгованість за кредитним договором № 301315-КС-003 від 28 липня 2021 року в розмірі 60 519 грн. 89 коп. (шістдесят тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 89 копійок), яка складається із наступного: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000 грн., суми прострочених платежів по процентах - 32 919, 89 грн., суми прострочених платежів за комісією - 3 600 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411; ЄДРПОРУ 41084239) судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Кульбаба