№ справи687/713/23
№2/687/12/2024
25 квітня 2024 року Чемеровецький районний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Борсука В.О.,
з участю секретаря - Снігур А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чемерівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди) та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-
В 2023 році позивачу стало відомо, що між ОСОБА_2 та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», 24.12.2014 року був укладений договір оренди землі, а саме інше речове право (право оренди). Позивач зазначає, що вона не підписувала будь-які договори, і особисто не уповноважувала осіб укладати дані правочини з відповідачем. Наразі позивач не може нормально користуватися своєю землею через існування зареєстрованого договору з ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак від неї надійшла заява в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.
В судове засідання представник ТОВ «Агро Чемерівці» не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Тому, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №335672278 від 14.06.2023 року, зазначено, що державним реєстратором: Федірковою Ю.А., Чемеровецька селищна рада, Хмельницька обл, 16.02.2015 року зареєстровано договір оренди землі між ОСОБА_2 та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», строком на 10 років.
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину.
Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Згідно з положенням ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Разом з тим, суд констатує, що за твердження позивача про не укладення спірних угод та відсутність їх примірника у неї, саме на відповідача покладається обов`язок представити докази на підтвердження укладення цих угод, в першу чергу оспорюваний договір оренди.
Частиною 6 статті 95 ЦПК України встановлено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону).
Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (частина перша статті 4 Закону).
Положеннями частини першої статті 16 Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Між тим, статтею 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Зазначена норма виключає можливість укладення спірного договору шляхом вчинення конклюдентних дій, бо такий договір не може бути зареєстрований.
Відповідно до ч.1 ст.770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
Згідно ч.1 ст.148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
Відповідно до ч. 4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Не виконавши вимогу суду щодо надання оригіналу договору оренди землі, відповідач не спростував твердження позивача про те, що оспорюваний договір був підписаний позивачем або його представником за відповідним дорученням, і він мав волю на укладення такого договору та реалізував її.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.02.2020 року, справа № 2/2218/3845/11.
Суд вважає, що використання земельної ділянки ОСОБА_1 , відповідачем здійснюється без належної правової підстави та без належної підстави було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди щодо вказаної земельної ділянки.
Враховуючи вище викладені обставини, суд вважає, що ОСОБА_1 спірний договір не підписувала, і особисто нікого не уповноважувала укладати спірний договір, отже, у цьому випадку відсутнє волевиявлення позивача на встановлення її цивільних прав та обов`язків щодо укладання договору оренди землі, яка перебуває у її власності. Оскільки оспорюваний договір укладений без волевиявлення орендодавця, це є підставою для визнання спірного договору недійсним за приписами статей 202, 203, 215 ЦК України.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 263-265 ЦПК України суд,-
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителька с. Гусятин Кам`янець-Подільського Хмельницької області.
Суддя Борсук В.О.