РІШЕННЯ

Іменем України

10.09.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю. М.

з участю: секретаря Лозинського Т. - Р. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Кредит - Капітал" про захист прав споживачів,-

встановив:

позивач звернувся з позовом до відповідача про захист прав споживачів, а саме просить здійснити перевірку діяльності відповідача та стягнути на його користь 35 000 гривень моральної шкоди, заподіяної діями представників компанії.

В обґрунтування позовних вимог зазначає,що ним було взято грошову позику у ТзОВ «Мілоан». ТзОВ «Мілоан» передало право вимоги за даною позикою ТзОВ «ФК «Кредит Капітал». 03.05.2023 року ним було внесено грошову суму в розмірі 30 000 гривень за гарантійним листом виданим ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» для повного погашення кредиту та закриття кредитного договору. Через постійний психологічний тиск зі сторони працівників ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» на нього та його оточення, він був змушений внести дану оплату для мінімізації цього впливу, так як це в значній мірі зіпсувало його відносини з рідними та друзями. Просить позовні вимоги задоволити.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 17 травня 2023 року справу передано на розгляд Франківського районного суду міста Львова.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.06.2023 року справу прийнято до провадження суддею Ванівським Ю.М. та відкрито провадження.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 24 жовтня 2022р. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» уклали договір відступлення права грошової вимоги № 83-МЛ. Відповідно до Реєстру боргових зобов`язань від 24.10.2022р. позивач числиться боржником ПАТ «Укрсиббанк» право грошової вимоги, щодо якого було відступлено на користь відповідача.

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 8199415 від 22.07.2022р., позивач отримав у кредит 15000 грн. Пунктом 1.5 кредитного договору, визначено орієнтовну вартість кредиту для позичальника, яка становила: 3750,00 грн. у випадку погашення заборгованості у пільговий період (15 днів). Загальна орієнтовна вартість кредиту для позивача, у випадку погашення заборгованості у пільговий період становила 18750 грн. (15000 + 3750); 44250,00 грн. у випадку погашення заборгованості у поточному періоді (90 днів). Загальна орієнтовна вартість кредиту для позивача становила 59250 грн. (15000+44250).

02 травня 2023р., за результатом переговорів з позичальником, щодо погашення заборгованості за кредитним договором, відповідачем було видано гарантійний лист, відповідно до якого, заборгованість позивача підлягає списанню, у випадку сплати останнім на користь відповідача 30000 грн.

03 травня 2023р., позивач сплатив на користь відповідача кошти у розмірі 30000 грн. та отримав Довідку про відсутність претензій за кредитним договором (залишок заборгованості у розмірі 23400 грн. було списано). З огляду на викладене, внаслідок виконання законних вимог ТОВ ФК «Кредит-Капітал», позивач погасив заборгованість за кредитним договором, з вигодою 23400 грн. (сума списання).

Також, якщо ОСОБА_1 вважає, що дії відповідача порушують його права, як споживача фінансових послуг, ОСОБА_1 міг звернутись до регулятора з відповідною скаргою. Водночас станом 22 травня 2024р., такої скарги позивачем не було подано. Позивач жодним чином не обґрунтовує з яких міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди.

Крім того, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав «здійснити перевірку діяльності ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», є неналежним та неефективним для захисту порушеного права, оскільки суд не наділено повноваженнями для здійснення перевірки господарської діяльності Товариства. Водночас позивач не обмежений у праві звертатись до контролюючих органів, із заявами про порушення його прав споживача фінансових послуг. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах цивільної справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату та час розгляду справи належним чином.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22.07.2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №8199415 (індивідуальна частина).

Відповідно до п. 1.2. кредитного договору № 8199415 від 22.07.2022р., позивач отримав у кредит 15000 грн.

Згідно п.1.4. договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 06.08.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 04.11.2022 року (останнього дня строку кредитування).

Згідно платіжного доручення 78923719 від 22.07.2022 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 15 000,00 гривень.

24 жовтня 2022р. ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» уклали договір відступлення права грошової вимоги № 83-МЛ.

24.10.2022 року відповідачем надсилалось позивачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №8199415 від 22.07.2022 року, відповідно до якого право вимоги перейшло від ТзОВ «Мілоан» до ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал».

Згідно гарантійного листа ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» від 02.05.2023 року, відповідач погодився, що у разі оплати ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 30 000,00 гривень до 05.05.2023 року, відмовиться від запланованих заходів щодо стягнення заборгованості в подальшому та надати довідку про відсутність претензій за договором №8199415 від 22.07.2022 року.

03.05.2023 року ОСОБА_1 оплачено на корить ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» 30 000,00 грн., згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1.

ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» видало позивачу 05.05.2023 року довідку про відсутність претензій по договору №8199415.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У постанові від 31.08.2021 року у справі № 910/931/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (подібна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 року по справі № 916/1415/19.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) указано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом здійснення перевірки діяльності ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» не захистить порушене право позивача, враховуючи, що суд не наділений повноваженнями для здійснення перевірки господарської діяльності підприємств.

Обрання позивачем неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідча 35 000,00 гривень моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За п. 5 Постанови Пленуму № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

В обґрунтування позовної вимоги про стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що численні дзвінки фінансової установи чинили на нього та його близьких тиск, що викликало у нього почуття страху, хвилювання за своє життя, він не міг спокійно спати, без застереження вийти на вулицю.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» позивачу була завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та його вини в заподіянні моральної шкоди.

З огляду на викладене, позовна заява у частині вимог про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія" Кредит - Капітал" про захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ванівський Ю.М.