ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/5981/23
Номер провадження 22-ц/818/233/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року в складі судді Поліщук Т.В. у справі № 643/5981/23 за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 . звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» (далі - ТзДВ «МСК»), третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 липня 2021 року о 19 год. 25 хв. в м. Харкові по пр-ту Ювілейному, 45Б, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та транспортного засобу «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП належний йому автомобіль «Peugeot 206», реєстраційний номер. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано ТзДВ «МСК», страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну (ліміт відповідальності відповідача) складає 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

16 липня 2021 року він звернувся до відповідача з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, проте ТзДВ «МСК» у строки передбачені п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» огляд автомобіля не було проведено.

На підставі його звернення 24 вересня 2021 року фізичною особою підприємцем (далі- ФОП) ОСОБА_4 складено звіт № 283/2021, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 07 липня 2021 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає: 39950,13 грн. в тому числі ПДВ на вартість складових. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 07 липня 2021 року без урахування величини втрати товарної вартості складає: 90109,64 грн. в тому числі ПДВ на вартість складових.

Вартість послуг з оцінки нанесеного матеріального збитку становило 1700,00 грн.

17 листопада 2021 року копію вказаного звіту було направлено до ТзДВ «МСК», проте впродовж 90-днія з дня направлення звіту та на теперішній час відповідачем страхове відшкодування виплачена не було.

Вважає, що у зв`язку з простроченням строків виплати зі страхової компанії підлягає стягненню 15757,96 грн пені, 3% річних у розмірі 1142,02 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9464,44 грн. за період з 18 лютого 2022 року до 17 лютого 2023 року.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив стягнути з ТзДВ «МСК» страхове відшкодування у розмірі 36367,30 грн., витрат з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП у розмірі 1700,00 грн., пеню у зв`язку з простроченням вилати у розмірі 15757,96 грн., 3% річних у розмірі 1142,02 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9464,44 грн., а разом 64431,72 грн.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених ним обставин, оскільки надані позивачем документи щодо обставин ДТП містять розбіжності щодо особи, винної у вчинені ДТП та забезпеченого транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «СМК» із повідомленням про ДТП з порушенням строків визначених ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при цьому поважності причин пропуску зі зверненням матеріали справи не містять.

19 жовтня 2023 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кайданнік Дмитро Анатолійович, на вказане судове рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції було здійснено технічну помилку та зазначено транспортний засіб та особу правопорушника не у відповідності до протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №120390 від 07 липня 2021 року. Вказані розбіжності були усунуті Постановою Московського суду міста Харкова від 09 вересня 2021 року про виправлення описки.

Також зазначав, що звернення 15 липня 2021 року до ТзДВ «СМК з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування було здійснено з дотриманням 30 денного строку, встановленого Законом, оскільки ДТП мало місце 07 липня 20211 року, а відповідну заяву подано 15 липня 2021 року.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 19:25 год., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ГАЗ 3302АХІ-1, д.н.з. НОМЕР_2 , за адресою: м. Харків, по проспекту Ювілейному 45Б, під час руху не дотримався безпечної дистанції, не врахував безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Peugeot 206, д.н.з. НОМЕР_3 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року у справі № 643/12933/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього штраф (а.с. 89-90). Вказане рішення було виконано (а.с. 112 ).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2021 року виправлено описку в постанові Московського районного суду м. Харкова від 27 липня 2021 року у справі № 643/12933/21, зазначено вірно державний номер автомобіля Peugeot 206- НОМЕР_1 (а.с. 89-90).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2023 року у справі № 643/12933/21 виправлено описку у вказаній постанові та зазначено вірно модель транспортного засобу «ГАЗ 33302АХІ-1» (а.с.147).

15 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «МСК» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до вказаного повідомлення 07 липня 2021 року о 19 год. 45 хв. у м. Харкові по пр-ту Ювілейний, 45Б його автомобілем «Peugeot 206», д.н.з. НОМЕР_1 керував ОСОБА_2 , який зупинився у крайньому лівому ряді, включивши лівий поворот для пропуску зустрічний транспорту. Через 30 сек. водій відчув удар у задню частину авто, з який зіткнулося авто ГАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 . Учасниками ДТП зазначено: 1. транспортний засіб «Peugeot 206», д.н.з. НОМЕР_1 , власник ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 ; 2. транспортний засіб ГАЗ 3302 з номерним знаком НОМЕР_2 , власник ОСОБА_5 , водій ОСОБА_6 . До заяви додана схема дорожньо-транспортної пригоди, складеної 15 липня 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та заява від 15 липня 2023 року (а.с. 10-11, 17).

Згідно зі звітом № 283/2021 складеним 24 вересня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Peugeot 206», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 07 липня 2021 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає: 39950,13 грн. в тому числі ПДВ на вартість складових. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, станом на 07 липня 2021 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає: 90109,64 грн. в тому числі ПДВ на вартість складових (а.с.20-46)

Вартість послуг з оцінки нанесеного матеріального збитку було сплачено до ФОП ОСОБА_4 у розмірі 1700,00 грн.,

17 листопада 2021 року ОСОБА_1 направлено до ТДВ «МСК» заяву про виплату страхового відшкодування, до якої, окрім іншого, було долучено копії звіту № 283/2021 від 24 вересня 2021 року, а також копі постанови Московського районного суду м. Харкова у справі № 643/12933/21 від 27 липня 2021 року та від 09 вересня 2021 року (а.с.46).

Відповідно до Полісу № АР/5214511 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 забезпечена у ТзДВ «МСК», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн, франшиза - 0 грн, забезпеченим транспортним засобом є ГАЗ 3302, тип С1, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 (а.с.9).

Згідно частини 1 статті 15, частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується із частиною 2 статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, ? МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина 16 статті 9 Закону України «Про страхування»).

У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи, що ТзДВ «МСК» не виконано обов`язок щодо направлення свого представника для визначення шкоди, завданої ДТП автомобілю позивача, страхове страхування за заявою потерпілої особи сплачено не було, судова колегія вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, яка визначена на підставі звіту про оцінку автомобіля, зробленого позивачем за вирахуванням ПДВ.

Щодо звернення до ТзДВ «МСК» після спливу трьох днів з дати ДТП, то судова колегія виходить з такого.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2019 року у справі № 501/212/17 (провадження № 61-30734св18) вказано, що: «потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу. У справі, що переглядається, обов`язок повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності - ОСОБА_3. Неповідомлення ОСОБА_2 про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини. На підставі викладеного, суди дійшли обґрунтованого висновку, що зібраними по справі доказами встановлено факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що: «у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру».

Також, виходячи з принципів цивільного судочинства, відсутності заперечень з боку відповідача щодо особи, винної в ДТП, виконання вказаною особою постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, судова колегія вважає, що неточності, які мали місце у судовому рішенні, не можуть були підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Відповідачем не спростовано, що у ДТП приймав участь інший транспортний засіб, який не був забезпечений в ТзДВ «МСК».

Щодо вимог про стягнення пені та штрафних санкцій на підставі статті 625 ЦК України, то суд виходить з такого.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У частині 3 статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15, провадження № 14-68цс18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, провадження № 12-14гс18, зазначила, що положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина 2 статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Уразі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 ЦК України).

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частиною 1 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV та частиною 2 статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Тобто саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції у цій справі про стягнення з ТДВ «МСК» на користь позивача страхового відшкодування, у страховика настане строк для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

Таким чином, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів страхового відшкодування.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, так як на момент звернення позивача до суду з позовом між ним та ТзДВ «МСК» » не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV та частиною 2 статті 625 ЦК України.

Зазначені правові висновки узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постановах: від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20, провадження № 61-19906св21; від 15 серпня 2023 року у справі № 513/730/21, провадження № 61-8320св23, і підстав для відступу від цих висновків колегія суддів не вбачає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову та стягнення з ТзДВ «МСК» на користь ОСОБА_1 31960,10 грн страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

В суді першої інстанції при зверненні до суду позивачем сплачено 1073,60 грн, за подання апеляційної скарги - 1610,40 грн.

Зважаючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (49,60%), з ТзДВ «МСК» на користь держави підлягає стягненню (1073 +1610,40)* 49,60= 1331,35 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2023 року в частині вирішення спору про стягнення страхового відшкодування скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна Страхова Компанія» (м. Харків, пр. Гагаріна 41/2, секція 8, офіс 112, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) 31960 (тридцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят) грн 10 коп страхового відшкодування та 1331,35 грн (одна тисяча триста тридцять одна) грн 35 коп судового збору.

І нашій частині позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 квітня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина