Справа № 513/342/24
Провадження № 2/513/446/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 513/342/24 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2024 року позивач через свого представника адвоката Вельчеву Н.М. звернулася до Саратського районного суду Одеської області із позовною заявою до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтувала таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петропавлівка Білгород-Дністровського району Одеської області померла матір позивача ОСОБА_2 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно: земельну ділянку площею 3,58 га, кадастровий номер: :01:001:0032, в межах території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив 9, ділянка 241; земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер: :01:002:0302 в межах території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позивач є донькою та спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2 24 січня 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері та цього ж дня заведена спадкова справа до майна померлої № 14/2024.

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області І.І. Сулакова від 24 січня 2024 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що нею пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, у зв`язку введенням на території України з 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб воєнного стану через військову агресію Російської Федерації відповідно до Указу Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року на період воєнного стану був зупинений строк для прийняття спадщини, але не більше, ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постанова Кабінету Міністрів України публікувалась у ЗМІ, освітлювалась на телебаченні, веб-сайтах. Вказана норма Постанови суперечить ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, згідно з позицією Верховного Суду у справі № 676/47/21, та не підлягала застосуванню. Позивачка була ознайомлена із Постановою Кабінету Міністрів №164 від 28 лютого 2022 року, яка неодноразово публікувалась у ЗМІ, та вважала, що строк для прийняття спадщини нею не пропущений. Торгово-промислова палата України у своєму листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 підтвердила, що зазначені обставини (військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24 лютого 2022 року і до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами. Позивач пропустила встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на незначний строк з поважних причин, які перешкодили їй своєчасно реалізувати прав на прийняття спадщини: у зв`язку з введенням на території України воєнного стану та ведення бойових дій; у зв`язку з суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємців та мали своїм наслідком пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, просить суд визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини та надати додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та розпочато підготовче провадження.

Ухвалою суду від 21 березня 2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Вельчева Н.М. в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та розгляду справи. До суду представник позивача направила заяву про розгляд справи за її та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (вх. №2989/24-Вх 24.04.2024).

Представник відповідача Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області О. Чернова у судове засідання також не з`явилася, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги визнала (вх. № ЕП-658/24-Вх 21.03.2024).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, викладені Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», за якими, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно зі ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Відповідачем до суду було направлено письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Суд приймає до уваги такі заяву відповідача, не вбачає підстав вважати, що визнання відповідачем позову є не добровільним чи умовним, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Розглянувши наявні у матеріалах справи документи та матеріали нотаріальної справи №14/2024, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги, підлягають задоволенню з огляду таке.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петропавлівка Білгород-Дністровського району Одеської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про що 19 травня 2023 року зроблено відповідний актовий запис про смерть № 247.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається: з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,58 га, в межах території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив 9, ділянка 241, кадастровий номер: :01:001:0032, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акту на прав власності на земельну ділянку серії ОД № 013171, виданого 20 грудня 2003 року на підставі розпорядження Саратської райдержадміністрації від 08 липня 2003 року №478/А-03; з земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, в межах території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0302, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Реєстраційною службою Саратського районного управління юстиції Одеської області 25 грудня 2013 року, індексний номер: 15381415, право власності на яку зареєстровано, згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15382511, 25 грудня 2023 року, індексний номер 9495073.

Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Під відкриттям спадщини розуміється настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин.

При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України.

Позивач є донькою та спадкоємицею першої черги після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підтвердження родинних відносин, як між донькою та матір`ю свідчать: копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20 листопада 1979 року Відділом ЗАГС Свердловського району м. Москви на підставі актового запису №1702.

24 січня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та 24 січня 2024 року заведена спадкова справа №14/2024. Інші спадкоємці відсутні. Згідно з довідкою Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 139 від 21 лютого 2024 року, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживала одна.

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 24 січня 2024 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився 04 листопада 2023 року, а із відповідною заявою про прийняття спадщини позивачка ОСОБА_1 звернулася у 24 січня 2024 року.

Як на поважність причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини позивачка посилається на введення на території України з 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб воєнного стану через військову агресію Російської Федерації відповідно до Указу Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Постановою Кабінету Міністрів України № 164 від 28 лютого 2022 року на період воєнного стану був зупинений строк для прийняття спадщини, але не більше, ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Постанова Кабінету Міністрів України публікувалась у ЗМІ, освітлювалась на телебаченні, веб-сайтах. Вказана норма Постанови суперечить ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, згідно з позицією Верховного Суду у справі № 676/47/21, та не підлягала застосуванню. Позивачка була ознайомлена із Постановою Кабінету Міністрів №164 від 28 лютого 2022 року, яка неодноразово публікувалась у ЗМІ, та вважала, що строк для прийняття спадщини нею не пропущений. Торгово-промислова палата України у своєму листі від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 підтвердила, що зазначені обставини (військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 24 лютого 2022 року і до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався і триває дотепер.

Відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 23.05.2023 року), у якій у п.3 установив, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану.

29 червня 2022 року внесено нові зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29 червня 2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції від 29 червня 2022 року, передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Водночас відповідні зміни щодо строків прийняття спадщини не були внесені до Цивільного Кодексу України, а відтак норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 не змінюють та не зупиняють визначених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини. Така оцінка п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» надана Верховним Судом у постанові № 676/47/21 від 25 січня 2023 року.

Вказане узгоджується з позицією позивача про те, що вона, в установлений законом строк не подала заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважала, що діють норми Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в частині зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час воєнного стану.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 дійшов висновку, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Даний висновок в силу положень ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягає врахуванню іншими судами при застосуванні таких норм права.

Однак, предметом даного спору є не питання щодо зупинення перебігу процесуального строку для прийняття спадщини, а з`ясування обставин, які перешкоджали позивачу прийняти спадщину у встановлений законом строк, серед яких позивач зазначила й наявність Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Крім того, суд враховує, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

У разі пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, може бути встановлено додатковий строк для її прийняття з наступних підстав: за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину; на підставі судового рішення про встановлення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, військова агресія Російської Федерації проти України, широкомаштабне вторгнення на територію України її військ 24 лютого 2022 року та зміни у законодавстві, у сукупності свідчать про пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з наявністю у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини.

За такого, враховуючи незначний термін пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, відсутність інших спадкоємців, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Керуючись ст. 12, 13, 77, 81, 211, 259, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці м. Москви Росії, РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петропавлівка Білгород-Дністровського району Одеської області, терміном два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород