КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 357/8166/23

номер провадження 22-ц/824/3904/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Коваленко Юлії Олександрівни

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 27 вересня 2023 року /суддя Бебешко М.М./

та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Коваленко Юлії Олександрівни

на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 листопада 2023 року /суддя Бебешко М.М./

за заявою директора товариства з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс» - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2023 року ОСОБА_1 через представника адвоката Коваленко Ю.О. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс» із вказаним позовом, у якому просив: 1) визнати незаконним та скасувати наказ директора товариства з обмеженою відповідальністю "Мірас Солюшнс" № 11 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 19.06.2023; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді головного інженера в товаристві з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс»; 3) стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Мірас Солюшнс" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.06.2023 по день ухвалення рішення.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 27 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 2 а.с. 90-103/

Додатковим рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 грн. /т. 2 а.с. 143-149/

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, представник ОСОБА_1 - Коваленко Ю.О. звернулась з апеляційними скаргами, в яких просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги, відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційних скаргах, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, не надано оцінки обставинам відсутності наказу про скорочення посад електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, майстра виробничої дільниці та адміністратора, в той час, коли в наказі від 20.03.2023 №20/03/2023, який має назву «Про скорочення штату працівників», йдеться лише про скорочення посади головного інженера, що не відповідає штатному розпису відповідача від 24 березня 2023 року, що свідчить про удаваність (фіктивність) скорочення. Вказувала, що прийняття рішення про скорочення штату або чисельності працівників хоч і є правом роботодавця, однак таке право не є абсолютним. Відповідач не довів допустимими доказами реальність скорочення штату працівників, а суд першої інстанції помилково не надав вказаному оцінку. Не враховано судом першої інстанції покази свідка ОСОБА_4 , який повідомив суду, що роботодавець його не попереджав про скорочення посади. Матеріали справи не містять допустимих доказів про прийняття рішення про скорочення посади майстра виробничої дільниці. Також зазначала, що в ході судового засідання судом було з`ясовано, що в квітні 2023 року (в період з дня попередження до дня звільнення позивача) на підприємстві з`явилася вакантна посада «Виконавець робіт», однак вона не була запропонована позивачеві, внаслідок чого роботодавець не виконав свого обов`язку працевлаштування попередженого про звільнення працівника, а тому звільнення позивача є незаконним, що також не враховано судом першої інстанції. Щодо висновків суду першої інстанції про самостійне працевлаштування позивача, вказувала, що засновництво ТОВ «МІРАС ПРОМ» не доводить укладення трудового договору та отримання заробітної плати. Відносини, які виникають при виконанні засновником (в даному випадку ОСОБА_1 ) функцій директора товариства без укладання трудового договору є корпоративними. Отже, юридично засновник виконує не обов`язки директора підприємства, а лише покладені на нього певні управлінські функції. Таким чином, маючи в матеріалах справи докази про відсутність доходів позивача, суд першої інстанції, з формальних підстав дійшов висновку про те, що позивачем самостійно обрано спосіб працевлаштування, у зв`язку з чим право на працю не є порушеним.

Щодо оскарження стягнення витрат на правову допомогу, вказувала, що відповідач не подавав до закінчення судових дебатів доказів розподілу судових витрат, та не заявляв такого права. Наголошувала також і на неспівмірності витрат з зазначеним обсягом робіт, деякі витрати не пов`язані з розглядом справи, зокрема погодження тексту довіреності на подання до суду документів. Вказувала, що надані представником відповідача докази на підтвердження обсягів наданих послуг суперечать заявленому розрахунку у відзиві на позов, а отже неможливо встановити реальність надання зазначеного в них обсягу робіт. Суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат. Отже, просила додаткове рішення скасувати, відмовивши у їх стягненні.

Представник ТОВ «Мірас Солюшнс» Чирський Ю.В. звернувся з відзивами на апеляційні скарги, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів. Вказував що на підприємстві реально відбулось скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку зі зменшенням обсягу виробництва продукції та погіршенням фінансово-економічного стану підприємства, обумовленого, зокрема, воєнним станом в державі. Інші працівники, які підлягали скороченню виявили бажання звільнитися з посад за власним бажанням, тому накази про попередження їх про звільнення не виносились. Щодо посади, яка не була запропонована апелянту, зазначав, що він помилково ототожнює виконання монтажних робіт з обов`язками головного інженера щодо керівництва технічними службами будівельно-монтажної ланки. Окремо вказував, що судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 самостійно забезпечив себе роботою, зайняв посаду директора ТОВ «Мірас Пром», яке сам створив, отже є самозайнятою особою.

Щодо доказів витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, вказував, що у відзиві на позов було наведено попередній, орієнтовний розрахунок та те, що остаточний розрахунок буде надано шляхом подання окремої заяви. До закінчення судових дебатів, адвокатом таку заяву зроблено, протягом 5-ти днів заяву про розподіл судових витрат надіслано позивачеві та до суду.

Зауважував, що пропущено строк на оскарження додаткового рішення суду, а отже, апеляційна скарга повинна бути залишена без розгляду.

У зазначеному клопотанні апеляційний суд відмовляє, оскільки воно вирішувалось на стадії відкриття провадження.

Також звернувся з окремим клопотанням про закриття апеляційного провадження на рішення суду, оскільки до апеляційної скарги долучено ордер, який не підписано власноручним підписом адвоката Коваленко Ю.О.

У зазначеному клопотанні апеляційний суд відмовляє, оскільки у матеріалах справи наявний ордер, з підписом адвоката /т. 2 а.с. 165/

Також клопотав про стягнення витрат на правничу допомогу. Вказував, що 16500 грн витрачено на супровід відповідача під час оскарження рішення суду першої інстанції та 14250 грн - оскарження додаткового рішення суду першої інстанції.

Представник ОСОБА_1 - Коваленко Ю.О. звернулась з заявою про повернення без розгляду заяви ТОВ «Мірас Солюшнс» про розподіл судових витрат, оскільки на адресу апелянта не було направлено додатки, вказані у заяві.

Також подала заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись на неспівмірність зі складністю справи, завищення часу за надання послуг. Проаналізувала також звіт, доданий до заяви, зазначаючи про тотожність наданих послуг

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

ТОВ "Мірас Солюшнс" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань з 26.08.2016, співвласниками його є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . Керівником товариства є ОСОБА_3 . Органами управління юридичної особи є загальні збори учасників /директор (т.1,а.с.12-19).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» № 20/03/2023 від 20.03.2023 про скорочення штату працівників, головному бухгалтеру товариства з 22.05.2023 наказано внести зміни в штатний розпис з виведенням з нього посади головного інженера (п.1), до 01.04.2023 підготувати проект наказу про попередження головного інженера ОСОБА_1 про наступне звільнення з роботи з 22.05.2023 у зв`язку із скороченням його посади (ст.49-2 КЗпП) і про неможливість його подальшого працевлаштування (п.2.1), до 15.04.2023 підготувати проект наказу по особовому складу про звільнення головного інженера ОСОБА_1 згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з усіма виплатами передбаченими законодавством. На вказаному наказі міститься запис, датований 24.03.2023 та підписаний ОСОБА_1 про те, що він з наказом не погоджується і вважає його таким, що порушує його права працівника і таке скорочення є незаконним (т.1, а.с.20).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» № 20/03/2023-1 від 20.03.2023 про попередження про звільнення у зв`язку із скороченням посади, попереджено головного інженера ОСОБА_1 про наступне звільнення з роботи з 22.05.2023 року у зв`язку із скороченням його посади (ст.49-2 КЗпП України). На вказаному наказі міститься запис, датований 24.03.2023 та підписаний ОСОБА_1 про те, що він з наказом не погоджується і вважає його таким, що порушує його права працівника і таке скорочення є незаконним (т.1, а.с.21).

Передуванню вказаного наказу стали доповідні записки інспектора з кадрів товариства стосовно пропозиції зі скорочення штату (т.1, а.с.157), яка в свою чергу підготовлена на підставі наказу директора товариства від 14.03.2023 № 14/0/2023-1 (т.1, а.с.158).

Доповідною запискою начальника виробництва ТОВ «Мірас Солюшнс», адресованої на ім`я директора товариства зазначено, що кількість працівників на виробництві не є пропорційною обсягу виробництва. В цілях економії фонду заробітної плати необхідно вивільнити 3 посади - електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, майстра виробничої дільниці та головного інженера (т.1, а.с.159).

Доповідною запискою головного бухгалтера ТОВ «Мірас Солюшнс» № 27/02/2023 від 27.02.2023 про фінансовий стан підприємства вказано на необхідність проведення стабілізації фінансового стану підприємства, зокрема проведення скорочення штату (т.1, а.с.163-164).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» № 20/03/2023-2 від 21.03.2023 про запровадження дистанційної роботи, запроваджено з 22 березня 2023 року дистанційну роботу для головного інженера ОСОБА_1 , тимчасово, до закінчення воєнного стану (п.1). На вказаному наказі міститься запис, датований 24.03.2023 та підписаний ОСОБА_1 про те, що він з наказом не погоджується, товариство працює в звичайному штатному режимі, тому згоду на переведення і дистанційну роботу він не дає (т.1, а.с.22).

Винесенню вказаного наказу передували доповідні записки інспектора з кадрів ТОВ «Мірас Солюшнс» від 20 та 21 березня 2023 року (т.1, а.с.151-153).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» від 24 березня 2023 року № 24/03/2023-1 виведено зі складу штату посади головного інженера, майстра з виробничої дільниці, адміністратора та затверджено і введено в дію з 22 травня 2023 року штатний розпис товариства у кількості 28 штатних одиниць (т.1, а.с.147-149).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» № 0000-000015 від 23.05.2023 про надання відпустки, головному інженеру ОСОБА_1 надана основна щорічна відпустка за період роботи з 03.02.2022 по 02.02.2023, з періодом відпустки з 24.05.2023 по 16.06.2023 (т.1, а.с.23,141).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» № 11 від 19.06.2023 про припинення трудового договору (контракту), головного інженера ОСОБА_1 звільнено на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. На вказаному наказі міститься запис датований 19.06.2023 з проханням допустити до робочого місця (т.1, а.с.24,139).

19.06.2023 інспектор з кадрів ТОВ «Мірас Солюшнс» направив позивачу лист щодо необхідності отримання трудової книжки (т.1, а.с.25).

19.06.2023 на картковий рахунок позивача надійшли грошові кошти в сумі 13 987,80 грн. із зазначенням остаточного розрахунку при звільнені за червень 2023 року, що підтверджується також повідомленням ТОВ «Мірас Солюшнс» про нараховані суми, належні працівникові при звільненні (т.1, а.с.26,40,138).

Відповідачем надано довідку про те, ОСОБА_1 працював в ТОВ «Мірас Солюшнс» з 03.02.2020 по 19.06.2023 на посаді головного інженера. Дохід за період з 01.03.2023 по 19.06.2023 склав 51 343,48 грн., що також підтверджується розрахунковими листами товариства за березень - червень 2023 року (т.1, а.с.41-43).

Згідно з табелями використання робочого часу ТОВ «Мірас Солюшнс» за березень 2023 року ОСОБА_1 відпрацьовано 23 робочих дні; за квітень 2023 року відпрацьовано 20 робочих днів; за травень 2023 року відпрацьовано 17 робочих днів до 23 числа включно; за червень 2023 року відпрацьовано 1 робочий день - 19 червня 2023 року (т.1, а.с.44-47).

Відповідно до витягу з графіку відпусток ТОВ «Мірас Солюшнс», головний інженер ОСОБА_1 за графіком мав відпустку тривалістю 24 календарних дні у червні 2023 року (т.1, а.с.48).

Згідно штатного розпису ТОВ «Мірас Солюшнс» на 2023 рік, затвердженого директором товариства 28 лютого 2023 року, загальна кількість штатних одиниць на товаристві з 01 березня 2023 року складала 32 особи. До штатного розпису було включено одну посаду головного інженера (т.1, а.с.51-52).

Згідно штатного розпису ТОВ «Мірас Солюшнс» на 2023 рік, затвердженого директором товариства 24 березня 2023 року, загальна кількість штатних одиниць на товаристві з 22 травня 2023 року складала 28 осіб. З штатного розпису було виключено одну посаду головного інженера, одну посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування, одну посаду майстра виробничої дільниці та одну посаду адміністратора (т.1, а.с.51-52).

19.06.2023 за 19/06/2023-1 інспектор з кадрів ТОВ «Мірас Солюшнс» звернувся до директора товариства з доповідною запискою щодо відмови ОСОБА_1 , отримати копію наказу про звільнення та трудову книжку (т.1, а.с.136), про що працівниками товариства було складено акту № 19/06/20231 (т.1, а.с.137).

23 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до директора ТОВ «Мірас Солюшнс» із заявою про надання щорічної відпустки згідно графіка відпусток на 24 календарних дні з 24 травня 2023 року (т.1, а.с.142).

Наказом директора ТОВ «Мірас Солюшнс» 23/05/2023-1 від 23.05.2023 інспектору з кадрів товариства ОСОБА_6 вказано внести зміни в наказ 11 від 22 травня 2023 року про припинення трудового договору (Контракту) з ОСОБА_1 у зв`язку з наданням ОСОБА_1 щорічної відпустки, днем звільнення ОСОБА_1 вважати 19.06.2023 (т.1, а.с.140).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами частини другої статті 40 КЗпП України якою визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням на підставі пункту першого частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статі 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Встановивши, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату, відповідач не мав можливості перевести позивача за його згодою на іншу роботу, так як у відповідача згідно нового штатного розпису виводилися зі штату чотири штатних одинці, у тому числі одиниця головного інженера, у той час як нові штатні одиниці, зокрема з відповідною кваліфікацією, до штатного розпису відповідача не включалися, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача відсутні порушення законодавства при звільненні позивача з роботи.

Доводи апеляційної скарги про те, що в дійсності у відповідача не відбувалось змін в організації, спростовуються даними штатного розпису про те, що у відповідача проведено оптимізацію робочих місць, у результаті чого скорочено ряд посад зі штатного розпису, в тому числі і посада позивача.

Оскільки посада, яку займав позивач, на підприємстві була єдиною й будь-яка перевага в цьому випадку не могла бути реалізована, тому у відповідача не було підстав для з`ясування наявності у позивача переважного права на залишення на роботі та застосування статті 42 КЗпП України.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Директором товариства змінено штатний розпис шляхом виключення з нього чотирьох штатних одиниць, зокрема посади головного інженера і суд не вправі самостійно надавати оцінку фінансовому становищу товариства та його права на регулювання кількості штатних одиниць у штатному розписі.

Посада головного інженера у відповідача була виведена із штатного розпису з урахуванням фінансового стану товариства, зазначеного у доповідній записці головного бухгалтера, а тому у відповідача відсутня можливість залишити позивача на посаді, що скорочена зі штату.

Крім цього, у штатний розпис товариство з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс» не вводилися інші посади, через що позивачу, як особі, яка займала посаду головного інженера, не було запропоновано іншої посади, яка б відповідала його кваліфікації.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності пропозиції вакантної посади «Виконавець робіт», яка була вільна на момент звільнення апелянта, апеляційним судом також відхиляються з огляду на нетотожність кваліфікаційних вимог посад - виконання монтажних робіт та керівництво технічними службами будівельно-монтажної ланки.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Переконливих доказів того, що у ТОВ «Мірас Солюшнс» не відбулось скорочення посад, апелянтом не надано. Як і доказів вільних посад, які відповідали б кваліфікації позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, , що немає підстав для задоволення позову.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції та стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

27 вересня 2023 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс», про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

02 жовтня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява від представника відповідача про розподіл судових витрат, в якому просить стягнути з позивача на користь відповідача, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 73600,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: Договір про надання правової допомоги № 03/07/23 від 03 липня 2023 року (а.с. 117-126, том 1), Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 03/07/23 від 03 липня 2023 року (а.с. 127-130, том 1; а. с. 109-110, Том 2), Акт № 38/23 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 31.07.2023 ( а. с. 111, Том 2), звіт адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ТОВ «Мірас Солюшнс» за договором № 03/07/23 від 03.07.2023 у липні 2023 року (а.с. 112-114, Том 2), платіжну інструкцію № 2537 від 02 серпня 2023 (а.с. 115, Том 2), Акт приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 31.08.2023 (а.с. 116, Том 2), платіжну інструкцію № 2767 від 02 жовтня 2023 року (а. с. 117, Том 2), Звіт адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ТОВ «Мірас Солюшнс» за договором № 03/07/23 від 03.07.2023 у вересні 2023 року (а. с. 118-119, Том 2), Акт № 48/23 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 29.09.2023 (а.с. 120, Том 2), платіжна інструкція № 2653 від 01.09.2023 (а.с. 121, Том 2), Звіт адвоката Леонова Ю.М. про надання правової допомоги ТОВ «Мірас Солюшнс» за договором № 03/07/23 від 03.07.2023 у серпні 2023 року (а.с. 122-124, Том 2).

Частково задовольняючи вимоги про стягнення судових витрат, суд першої інстанції вірно керувався вимогами частини третьої статті 141 ЦПК України, враховуючи: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд першої інстанції вірно враховував правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17 та від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Таким чином твердження представника позивача, що адвокатом відповідача завищено час виконання (надання послуг) суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги, оскільки надані послуги підтверджуються матеріалами справи та сторона відповідача підтвердила їх належними доказами, а суд не вправі втручатися в розрахунок часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги.

Доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності витрат з зазначеним обсягом робіт, деякі витрати не пов`язані з розглядом справи, зокрема погодження тексту довіреності на подання до суду документів, заявлений розрахунок у відзиві на позов суперечить остаточній заяві, при цьому, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, колегією суддів апеляційного суду відхиляються як такі, що у повній мірі враховані судом першої інстанції при зменшенні суми стягнення.

З урахуванням фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, часу витраченого адвокатом на розгляд справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру витрат ТОВ «Мірас Солюшнс» на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на його користь в розмірі 30000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не містять належного обґрунтуванням щодо відмови у стягнення витрат у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не подавав до закінчення судових дебатів доказів розподілу судових витрат, та не заявляв такого права, не підтверджуються матеріалами справи, попередній розрахунок витрат поданий у відзиві, заява про розподіл витрат подана у строк, передбачений ЦПК України - 02.10.2023 р., а тому відхиляються.

Щодо понесених витрат відповідачем, клопотання про їх стягнення та заперечень сторони позивача, апеляційний суд вказує таке.

Представником позивача заявлені 16500 грн та 9750 грн за юридичний супровід розгляду апеляційної скарги на основне та додаткове рішення суду, з яких апеляційний суд вказує на фактичну тотожність дій п. 2 та п. 3 Звіту /т. 2 а.с. 192/ про що зазначено представником позивача, судова практика як і її аналіз здійснені у повній мірі на стадії розгляду судом першої інстанції, справа не значної складності, ознайомлення з ухвалою апеляційного суду про відкриття провадження також не потребує значного часу, отже, апеляційний суд за зазначеним Звітом враховує позицію 1 витраченого часу у 0,5 годин та вважає об`єктивно витраченим часом на позицію 2 та 3 - 5 годин, отже сума стягнення складає за 5, 5 годин - 8250 грн.

Будь-яких об`єктивних доводів щодо вартості години часу, заперечення представника позивача не містять.

Відмовляє у задоволенні клопотання про залишення заяви про стягнення витрат без розгляду суд апеляційної інстанції, з урахуванням того, що представник посилаються на звіт, аналізуючи обсяги витраченого часу, отже, вона з ним ознайомлена. Заява про витрати направлена. /т. 2 а.с. 201-202/

Щодо інших витрат за звітом, поданим до заяви від 11.03.2024 р. апеляційний суд також вказує на тотожність дії - аналіз змісту апеляційної скарги на додаткове рішення та підготовка відзиву і доходить висновків про стягнення за 2 години витраченого часу, що становить 3000 грн.

Щодо витрат, поданих за звітом, поданим до заяви від 11.04.2024 р., обсягом 6,5 годин, апеляційний суд зазначає, що у вказаних клопотаннях відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю, отже, відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Таким чином, підсумовуючи викладене, стягненню з позивача на користь відповідача за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає 11 250 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Коваленко Юлії Олександрівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 27 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Коваленко Юлії Олександрівни на додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 листопада 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 27 вересня 2023 року та додаткове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 06 листопада 2023 року - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Мірас Солюшнс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: