КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну Міністерства юстиції України на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюка Романа Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України, боржник: ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року старший державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Борисюк Р.А. звернувся із поданням до суду, у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених згідно зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Подання обґрунтовано тим, що у провадженні виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_2, до складу якого входять наступні виконавчі провадження: № НОМЕР_4 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № НОМЕР_3 від 06.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у 5 801 435,98 грн.

28.08.2019 та 17.06.2020 державним виконавцем у відповідності до вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень.

Боржником не подано декларації про доходи та майно боржника фізичної особи. В даному випадку боржником приховано відомості щодо доходів від державного виконавця, які могли слугувати підставою належного звернення стягнення на майно боржника, що підтверджує факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно інформації наданої ДПС на запит державного виконавця встановлено, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинає державний кордон України по закордонному паспорту НОМЕР_1 .

З огляду не те, що боржник рішення суду не виконує, кореспонденцію спеціально не отримує, що підтверджується наявністю в матеріалах виконавчого провадження повернутих листів, з метою своєчасного та повного виконання виконавчого документа та керуючись положеннями законодавства просив подання задовольнити (а.с. 1-5).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року у задоволенні подання старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Борисюка Р.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон України боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань, покладених згідно зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2 відмовлено (а.с. 50-51).

В апеляційній скарзі, Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким подання головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Борисюка Р.А. задовольнити. Вказує, що суд першої інстанції не врахував значну суму заборгованості, а також, не надання боржником витребуваних документів, у зв`язку з чим захист прав та інтересів стягувача став неможливим без вжиття заходів забезпечення виконання судового рішення, тому наявні підстави для задоволення подання державного виконавця (а.с. 53-58).

20.06.2024 ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, та вказує, що він працює в ТОВ «Слобожанська промислова компанія». До повномасштабного вторгнення на територію України, боржник, отримуючи заробітну плату за місцем роботи, частково сплачував заборгованість за даним провадженням, що підтверджується банківськими виписками за 2020, 2021,2022 роки. Проте, у 2022 році у зв`язку з неспровокованою агресією рф, ТОВ «Слобожанська промислова компанія» була змушена призупинити свою господарську діяльність та трудові відносини з працівниками. З того моменту, єдиним джерелом доходу боржника є пенсія. Отримуючи пенсію, боржник також, частково погашав борг в рамках даного провадження, що підтверджується банківською випискою за 2024 рік. Дані обставини, свідчать про те, що боржник не уникає від обов`язку погашення заборгованості.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з подання старшого державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Борисюка Р.А., останній просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання ним зобов`язань, покладених згідно зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_2.

На підтвердження зазначених обставин, державним виконавцем надано:

постанову про стягнення виконавчого збору від 06.12.2018 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3,

постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.08.2019 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4,

витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запит державного виконавця від 23.03.2020 у виконавчому провадженні № НОМЕР_3,

постанову про арешт коштів боржника від 23.03.2020 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4,

постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.03.2020 у виконавчому провадженні № НОМЕР_4,

відповіді АТ КБ «ПриватБанк», АТ «СБЕРБАНК», АТ «Укрексімбанк», АТ «ПроКредит Банк, АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ПРАВЕКС БАНК», АТ «Ощадбанк», АБ «УКРГАЗБАНК», АТ «МЕГАБАНК», ПАТ «Промінвестбанк» про виконання постанови про арешт майна,

лист Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів,

супровідний лист від 28.04.2024 про направлення «Звіту про здійснення відрахування та виплати» від Слобожанської промислової компанії, адресований ВПВР Департаменту ДВС МЮ України (без наявності самого звіту),

відповідь ГУ Держгеокадастру у Харківській обл.,

лист Головного управління Держпраці у Харківській обл., заяву ОСОБА_1 від 15.04.2020,

заяву ПАТ «Дельта Банк» про прийняття до виконання виконавчого листа № 2033/2-2180/11, виданого 23.08.2013 Фрунзенським районним судом м. Харкова,

копію виконавчого листа № 2033/2-2180/11, виданого 23.08.2013 Фрунзенським районним судом м. Харкова,

постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2020 у виконавчому провадження № НОМЕР_5,

відповідь Державної прикордонної служби України щодо перетину кордону боржником ОСОБА_1 на запит № 201953660 від 26.04.2024 у виконавчому провадженні № НОМЕР_5.

Частиною 1 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В частині 3 статті 441 ЦПК України зазначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду застосовуються не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Із наданих матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем надано докази на підтвердження відкритих виконавчих проваджень: № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, однак, апелянтом не надано доказів на підтвердження відкриття/об`єднання виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Перевіряючи зазначені доводи за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП, станом на 14.11.2024, відносно ОСОБА_1 відкриті виконавчі провадження: № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_3.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що за відсутності доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження в АСВП № НОМЕР_2, заявником не доведено підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. І зазначені обставини доводами апеляційної скарги не спростовано.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні подання.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді