Справа номер 470/264/24 Головуючий суду першої інстанції Луста С. А.
Провадження номер 22-ц/812/1591/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Ковальським Є. В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року, ухвалене об 11 год 45 хв під головуванням судді Лусти С. А. у приміщенні суду у смт Березнегувате Миколаївської області, повний текст якого складено 30 серпня 2024 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду позов до ТОВ «Газорозподільні мережі України», який обґрунтовувала наступним.

Позивач вказувала, що вона є споживачем послуг з постачання природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» на підставі укладеного з ним типового договору. Заборгованості за спожиті послуги вона не має.

У жовтні 2022 року представники відповідача без завчасного попередження припинили газопостачання до її квартири АДРЕСА_1 .

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з метою вирішення проблеми із припиненим газопостачання. Однак, незважаючи на це, відповідач не відновив газопостачання до її квартири.

Посилаючись на порушення відповідачем порядку відключення її квартири від газопостачання та на обов`язок газопостачальної компанії поставити до її житла газ у заявлених нею об`ємах, ОСОБА_1 просила визнати незаконними дії ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від газопостачання та зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок відновити газопостачання до квартири АДРЕСА_1 .

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ТОВ «Газорозподільні мережі України» проти задоволення позову заперечувало, вказуючи на те, що Товариство має право на здійснення господарської діяльності на території Миколаївської області з 01 жовтня 2023 року.

Відповідач вказував, що він не порушував прав ОСОБА_1 , оскільки відключення газопостачання до її квартири здійснювалося представниками іншого товариства, правонаступником якого відповідач не є.

Зазначені обставини, на думку ТОВ «Газорозподільні мережі України», вказують на відсутність спору між сторонами у справі.

Окремо відповідач звертав увагу на те, що після відключення газопостачання до квартири ОСОБА_1 було проведено гідравлічне випробовування внутрішньобудинкового газопроводу у квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 зазначеного вище будинку, яке виявило падіння тиску у системі, що відповідно до Правил безпеки систем газопостачання виключало відновлення подачі газу.

Посилаючись на зазначене, відповідач просив відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із того, що належним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 про визнання незаконними дій щодо відключення газопостачання є АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз», представники якого здійснювали відключення квартири позивача від зазначеної послуги.

Що стосується вимог щодо відновлення газопостачання, то суд першої інстанції вважав їх такими, що не підлягають задоволенню через те, що на даний час безпечне підключення газопостачання до квартири позивача за відсутності доступу до квартири АДРЕСА_3 для перевірки газових приладів є неможливим. Позивач здійснити підключення своєї квартири до газових мереж в обхід квартири АДРЕСА_3 не бажає, оскільки вважає, що відповідач повинен це здійснити самостійно за власний рахунок, однак правових підстав для цього не зазначила.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_1 зазначала, що залишаючи її позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказував на те, що нею неправильно було визначено відповідачем Миколаївську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не ТОВ «Газорозподільні мережі України». Позивач зазначала, що саме відповідач виставляє їй рахунки на оплату доставки природного газу. Крім того відповідач не підтвердив належними доказами, що він не є правонаступником АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

Також ОСОБА_1 вказувала, що суд першої інстанції не постановлював ухвалу про закінчення дослідження доказів і не переходив до судових дебатів, а після обговорення питання про долучення до матеріалів справи наданих представником відповідача документів видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «Газорозподільні мережі України» подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач вказував на те, що ним не порушувалися права ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для захисту її права обраним нею шляхом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 01.10.2012, витягом про державну реєстрацію прав від 11.12.2012 та рішенням виконкому Березнегуватської селищної ради №18 від 21.08.2013 «Про впорядкування адресного господарства» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Кожній з них належить по частці квартири.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 02.02.2020 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно з довідкою від 16.04.2024 ОСОБА_1 не має заборгованості за користування природним газом у квартирі АДРЕСА_1 .

08 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала до АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (далі АТ «Миколаївгаз») заяву, в якій просила відновити газопостачання до належної їй квартири АДРЕСА_1 .

У своєму листі від 22.09.2023 АТ «Миколаївгаз» проінформувало ОСОБА_1 про те, що 12 грудня 2022 року бригадою працівників Оператора ГРМ було проведено гідравлічне випробовування внутрішньобудинкового газопроводу у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . В результаті було виявлено падіння тиску НТ на манометрі, що унеможливлювало відновлення газопостачання відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання. 21 вересня 2023 року бригада працівників Оператора ГРМ повторно провела гідравлічні випробовування внутрішньобудинкового газопроводу у квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . В результаті знову було виявлено падіння тиску НТ на манометрі, що унеможливлювало відновлення газопостачання. АТ «Миколаївгаз» зазначало, що неможливість відновлення газопостачання викликана тим, що власник квартири АДРЕСА_5 не надав повного доступу до системи газопостачання, що відповідно до п.7.17 розділу VII Правил безпеки систем газопостачання унеможливлювало пуск газу.

Листом ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 08 березня 2024 року ОСОБА_1 було проінформовано про те, що газопостачання до квартири АДРЕСА_5 було припинено 14.11.2022 у зв`язку з виїздом власника на тривалий час за межі району. Цим відключенням було припинено газопостачання і до квартири АДРЕСА_4 , так як у ній на той час ніхто не проживав. У грудні 2022 року та вересні 2023 року відновлення газопостачання не відбулося через відсутність доступу до квартири АДРЕСА_3 для перевірки газового обладнання.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Газорозподільні мережі України» було зареєстровано 02.09.2022.

АТ «Миколаївгаз» відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано 27.01.1995. Дані про припинення його діяльності у реєстрі відсутні.

Постановою НКРЕКП №1839 від 26.12.2022 (зі змінами від 29.09.2023 №1769) ТОВ «Газорозподільні мережі України» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, у тому числі на території Миколаївської області.

Постановою НКРЕКП №1773 від 29.09.2023 зупинено АТ «Миколаївгаз» дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 Глави 7 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) отримання від Оператора ГТС повідомлення про припинення розподілу природного газу споживачу у випадках:

відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

відсутності підтвердженої номінації у діючого постачальника на обсяги транспортування природного газу для потреб споживача;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проєктній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 7.17. Глави VII Правил безпеки систем газопостачання передбачено, що всі об`єкти систем газопостачання і газове обладнання перед їх підключенням до діючих газопроводів, а також після ремонту підлягають зовнішньому огляду і опресовуванню повітрям. Пуск газу в газопровід без його зовнішнього огляду та контрольного опресовування не допускається.

Згідно з вимогами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Газорозподільні мережі України» про визнання незаконним відключення квартири від газопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» не є належним відповідачем за цими вимогами, оскільки відключення квартири позивача від зазначеної послуги здійснювали працівники АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відключення квартири позивача від газопостачання було здійснено працівниками АТ «Миколаївгаз», а отже суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відсутні підстави для визнання незаконними дій ТОВ «Газорозподільні мережі України» щодо відключення квартири від газопостачання.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок підключити її квартиру до газопостачання, однак з інших підстав.

Відмовляючи у задоволенні вказаної позовної вимоги, суд першої інстанції вважав її безпідставною, оскільки на даний час безпечне підключення газопостачання до квартири позивача за відсутності доступу до квартири АДРЕСА_3 для перевірки газових приладів є неможливим. Позивач здійснити підключення своєї квартири до газових мереж в обхід квартири АДРЕСА_3 не бажає, оскільки вважає, що відповідач повинен це здійснити самостійно за власний рахунок, однак правових підстав для цього не зазначила.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не звернув увагу, що позивач обґрунтовувала вказану позовну вимогу саме тим, що відповідач незаконно відключив її квартиру від газопостачання, а тому через це повинен за власний рахунок підключити її квартиру до газопостачання.

Оскільки судом не було встановлено незаконності дій відповідача по відключенню газопостачання, то і відсутні підстави для підключення його ним через відсутність незаконності його дій. Інших підстав позивач не вказувала.

Що стосується доводів позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме відсутність стадії судових дебатів, то вони є помилковими, оскільки справа розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Частина 8 статті 279 ЦПК України передбачає, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вказане, колегія суддів доходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій відповідача про відключення її квартири від газопостачання та зміні в частині вирішення позовної вимоги про зобов`язання ТОВ «Газорозподільні мережі України» за власний рахунок підключити її квартиру до газопостачання шляхом викладення мотивувальної частини рішення щодо цієї позовної вимоги в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання незаконними дій по відключенню квартири АДРЕСА_1 від газопостачання залишити без змін.

Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про зобов`язання за власний рахунок підключити квартиру АДРЕСА_1 до газопостачання змінити, виклавши мотивувальну частину рішення щодо цієї позовної вимоги в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 20 листопада 2024 року.