Провадження № 22-ц/801/2260/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуСправа № 127/20782/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинський В.П.,

суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Луцишина О.П., прокурора Вінницької обласної прокуратури Моніч Л.В., представника ОСОБА_1 адвоката Путіліна Є.В., розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року про призначення експертизи в цивільній справі за позовом Першого заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про повернення земельної ділянки.

20 вересня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Путілін Є.В. подав до суду уточнену заяву про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Путіліна Є.В. про призначення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи - задоволено.

Призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу.

Проведення експертизи доручено судовим експертам ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» (м. Житомир, вул. М. Лисенка, буд. 16, офіс 6).

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

- чи відповідає містобудівна документація часткової зміни цільового використання земельної ділянки в заплаві річки Вишня, що межує з Барським шосе (колишній Качатник), для розміщення індивідуальної садибної забудови та зміни прибережної захисної смуги річки Вишня та Вишенського ставка, містобудівного обґрунтування категорій прибережних територій вздовж річки Південний Буг та її приток в межах м. Вінниця для розміщення індивідуальної житлової забудови садибного типу в районі річки Вишня зі зміною прибережної захисної смуги вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва (ДБН тощо)? Якщо не відповідає, то у чому полягають невідповідності? (а.с. 124-153, т.2).

- чи відповідає проект винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та Вишенського ставка (ставку «Поділля») в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затверджений рішенням Вінницької міської ради від 28.11.2013 року № 1507, вимогам земельного законодавства та іншим нормативно-правовим актам України? Якщо не відповідає, то у чому полягає не відповідність? (а.с.110 -157, т.1)

- чи накладаються межі земельної ділянки (кадастровий номер :02:103:0112, яка поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:103:0139, :02:103:0140) на прибережно-захисну смугу, визначену проектом винесення та встановлення меж прибережно-захисних смуг земель водного фонду річки Вишня та Вишенського ставка (ставку «Поділля») в районі Барського шосе в межах м. Вінниці, затвердженим рішенням Вінницької міської ради від 28.11.2013 року № 1507?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384 та 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що експертиза в рамках кримінального провадження проводилася без урахування проекту землеустрою, на який вказує відповідач, та змін до генерального плану населеного пункту.

Крім того, суд не може обмежити процесуальне право сторони у справі на стадії підготовчого судового розгляду на збирання та отримання доказів шляхом призначення судової експертизи.

Не погодившись з ухвалою суду Перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановлену з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Таким чином просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити. Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, поставлені на вирішення судової експертизи питання не стосуються предмету доказування у цій справі. Окрім того у ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» експертів із відповідною спеціалізацією для проведення призначеної судом експертизи немає, тому експертна установа не має права на проведення такої експертизи

Також вважає, що тривале та безпідставне зупинення провадження у справі суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Путілін Є.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану увалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Згідно вимог ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом, а учасники справи можуть запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта (частини 4, 5 ст. 103 ЦПК України).

Отже, зважаючи на викладені норми закону, визначення експертної установи та питань, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, є прерогативою саме суду, сторони мають право лише запропонувати питання та експертну установу.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що спірна земельна ділянка незаконно вибула з комунальної власності, оскільки відноситься до земель водного фонду, має цільове призначення для рекреаційних потреб, а відтак не могла бути передана у приватну власність для індивідуального дачного будівництва.

Призначаючи за клопотанням представника відповідача судову комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, суд першої інстанції виходив із того, що з метою встановлення обставин, які належать до предмету доказування у цій справі (зокрема, меж земельної ділянки та меж прибережно-захисних смуг), необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Разом з тим, прокурор, діючи в інтересах держави в особі Вінницької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що поставлені на вирішення судової експертизи питання не стосуються предмету доказування у цій справі.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що відповідні питання, винесені на вирішення експертизи, не стосуються предмету спору у цій справі, оскільки зводяться до оцінки відповідності містобудівної документації вимогам нормативно-правових документів у галузі будівництва та вимогам земельного законодавства.

Крім того обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що експерти ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» не уповноважені проводити такий вид експертизи.

Як вбачається з матеріалів справи, до заяви про призначення експертизи стороною відповідача було долучено витяг із Реєстру атестованих судових експертів, із якого вбачається, що жоден із експертів ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» не має спеціальної кваліфікації для проведення експертизи за експертною спеціальністю 10.20 «Дослідження з питань землеустрою», у той час як винесені на вирішення експертизи питання кваліфікують саме за такою експертною спеціальністю.

При цьому, лист ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» про можливість проведення відповідної експертизи не спростовує відсутність належної кваліфікації у експертів установи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, діяв поза межами вимог процесуального закону, доводи і заперечення сторін об`єктивно не перевірив та дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про призначення по справі комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню в суд першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому колегія суддів зауважує, що учасники справи вправі при розгляді справи повторно заявити клопотання про призначення у справі відповідної експертизи, запропонувавши суду перелік питань, які потребують, на їхню думку, висновку експерта та експертну установу.

Підстав для розподілу судових витрат немає, оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури, що діє в інтересах держави в особі Вінницької міської ради задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року скасувати, цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.Г. Копаничук

В.В. Оніщук