У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

Справа № 511/967/24

провадження у справі № 2/0285/944/24

17 вересня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….…Літвин О. О.,

секретаря…………......................Клечковської М. М.,

з участю:

представника відповідача........... ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

ІІІ особа ОСОБА_4

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_5 звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь помилково перераховані грошові кошти у розмірі 43740 грн.

Згідно ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.03.2024 дана справа була направлена до Новоград-Волинського міськрайонного суду за підсудністю, куди вона надійшла 09.04.2024.

10.04.2024 судом було відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження.

26.08.2024 від позивача надійшла письмова заява (а.с.163) про відмову від позову.

Окрім того, 11.09.2024 представником відповідача, адвокатом Демченком Я. В., подано до суду клопотання (а.с.200), у якому він просить стягнути з позивача та користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 61500 грн.

Позивач та третя особа в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні подану заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, оскільки вимоги позивача у позовній заяві були завідомо безпідставними, позивач зловживаючи своїм процесуальним правом звернулась з позовом до відповідача, свідомо розраховуючи на неправомірне отримання коштів, достовірно знаючи про безпідставність своїх вимог. Саме після вчинення відповідачем ряду процесуальних дій та заяв позивач відмовилась від такого позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані заяву і клопотання та надані докази, судом встановлено наступне.

Проявом диспозитивності цивільного процесу є право позивача, окрім іншого, відмовитись від позову як повністю, так і частково. У відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що заява позивача про відмову від позову не суперечить закону, не порушує будь-чиїх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає, що є підстави для її задоволення та визнає її.

Повернення судового збору, сплаченого позивачем (а.с.4-5) при подачі позову, в даному випадку не передбачено.

Щодо клопотання про стягнення понесених відповідачем витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу положень ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ст.137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

У випадку відмови позивача від позову у відповідача виникає право на відшкодування йому за рахунок позивача (внаслідок його необґрунтованих дій) понесених витрат, до яких належить і витрати, пов`язані з розглядом справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів з фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання такими правами не допускається.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Цивільний процесуальний закон покладає на сторони обовязок щодо добросовісності їх дій, який слід розуміти як використання правових важелів процесуального статусу сторони виключно для досягнення встановленої законом процесуальної мети.

Верховний Суд у своїх рішеннях (від 03.03.2021 у справі №761/27076/19, від 12.10.2021 у справі №311/2121/19) неодноразово виснував, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи встановлення явної неповаги до суду чи учасників справи. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Положення ч.3 ст. 142 ЦПК України передбачають, що в разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, клопотання, запиту, надання консультацій, тощо).

Таким чином, з приписів норм процесуального закону вбачається, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що узгоджується з практикою об`єднаної палати Верховного суду, викладеною у постанові №922/445/19 від 03.10.2019.

З матеріалів справи слідує, що 19.04.2024 між відповідачем ОСОБА_3 та адвокатом Демченком Я. В. було укладено договір про надання правової допомоги. За умовами даного договору сторони погодили порядок, строки та обсяг надання правової допомоги, а також розмір та порядок оплати наданих послуг. Предметом такої допомоги є здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву від 30.04.2024 представником позивача було подано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які мали бути понесені відповідачем, які на момент подачі відзиву становили 40000 грн. При цьому, обсяг послуг в межах договору про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та адвокатом виявився більшим, ніж розраховувався під час подання відзиву, що проявилось, зокрема у написанні ряду процесуальних документів, про які відповідач не міг знати разом з поданням відзиву.

На підтвердження факту надання послуг за договором та їх вартості відповідачем подано до матеріалів справи ордер серії АІ №1595420 від 22.04.2024 та акт прийому-передачі робіт від 09.09.2024 на суму 61500 грн. Згідно акту був залучений один адвокат, кількість витрачених годин становила 20 год 30 хв, а саме: аналіз позовної заяви у справі 511/967/24; аналіз наявної судової практики та підготовка правової позиції у справі; послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення відзиву на позовну заяву, клопотання про залучення третьої особи та здійснення опитування позивача в порядку ст.93 ЦПК України; складення клопотання про витребування доказів, розгляд справи в режимі відеоконференції, складення заяви про розподіл судових витрат, підготовка та направлення адресатам усіх пакетів документів та підготовка інших клопотань, необхідних для розгляду справи.

Пунктом 4 акту прийому-передачі робіт сторонами визначено, що оплата наданих послуг здійснюється відповідно до умов договору та буде здійснено протягом 30 днів з моменту ухвалення рішення суду першої інстанції.

Правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У рішеннях ЄСПЛ зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим («Двойних проти України», «Гімайдуліна й інші проти України», «East/West Alliance Limited» проти України», «Баришевський проти України»).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд вважає слушними доводи сторони відповідача щодо недобросовісного характеру дій позивача, а тому з урахуванням положень ЦПК України та практики ЄСПЛ щодо дійсності та необхідності наданих послуг, співмірності вартості розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), ціною позову та значенням справи для сторони, з урахуванням встановлених обставин цієї справи, кількості судових засідань, виходячи з характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення заявленої суми витрат відповідача на професійну правничу допомогу в справі в повному обсязі.

Керуючись статтями 133, 137, 142, 143, 206, 255, 260-261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від позову задовольнити та закрити провадження у справі за її позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Заяву представника відповідача, адвоката Демченка Ярослава Віталійовича, про відшкодування судових витрат задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 61500 грн.

Роз`яснити, що в разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на неї протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення або з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну її частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду.

Дата виготовлення повного тексту рішення 18.09.2024.

Головуюча суддя О. О. Літвин