Справа № 715/3769/24
Провадження № 2/715/868/24
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 листопада 2024 року селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Григорчак Ю.П.
секретар судового засідання Соломян О.В.
за участі представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача АТ «Страхова компанія «Інго» - адвокат Хайбу К.А. підтвердив, обставини викладені в позові, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 16.09.2021 між АТ «Страхова компанія «Інго» та ТОВ «Отокоч Україна» укладено Договір страхування №250543995.21 добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО), що підтверджується копією відповідного договору. Застрахований страховою компанією автомобіль - «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».
26.10.2021 року о 14 годині 20 хвилин на 40 км. автомобільної дороги Золотоноша-Черкаси-Сміла Мороз Г.І., керуючи автомобілем «Mersedes Benz Sprinter 208», державний номерний знак, « НОМЕР_1 », при виїзді на нерегульоване перехрестя з автомобільною дорогою Р10 автомобільної дороги Канів-Чигирин-Кременчук із напрямку с. Хутори не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot», державний номерний знак « НОМЕР_2 », який рухався по головній дорозі в напрямку м. Черкаси, чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 16.11 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Дорожньо-транспортна пригода визнана страховою подією, з настанням якої виник обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування.
Відповідно до умов п. 8.2.4 договору страхування при повній загибелі (конструктивній чи фактичній) страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми з вирахуванням зносу за період дії даного договору страхування (згідно п. 8.3 цього договору), франшизи та дійсної ринкової вартості залишків пошкодженого ТЗ. Дійсна ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається на підставі результатів торгів інтернет-аукціонів (таких, як наприклад ТОВ УПП «Авто онлайн Україна») або за результатами товарознавчої експертизи (у випадку відсутності попиту/пропозиції за результатами торгів інтернет-аукціонів). Під повною загибеллю розуміються випадки, коли вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (включаючи вартість транспортування до місця ремонту, якщо такі витрати докриваються Страховиком за умовами Договору) складає більше ніж 75% страхової суми.
Страхова сума за договором страхування складає 377 019,00 грн., а погоджена страховиком та страхувальником ринкова вартість залишків складає: 82 000 грн.
У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищує 75% від страхової суми, то відповідно до договору страхування автомобіль «Peugeot 301», державний номерний знак « НОМЕР_2 », було визнано конструктивно загиблим.
Цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 208 CDI», державний номерний знак « НОМЕР_1 », була застрахована в AT «СГ «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, поліс №АР/9936616. Відповідно до умов полісу №АР/9936616 ліміт страхової відповідальності AT «СГ «ТАС» становить 130 000 грн. 00 коп., франшиза 1 500,00 грн.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК України).
Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Таким чином наявні наступні зобов`язання: договірне зобов`язання між Позивачем і Потерпілою особою - за договором добровільного страхування; деліктне зобов`язання між Потерпілою особою та Відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.
Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.
Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (Потерпіла особа) може бути замінений його страховиком (Позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між Позивачем і Відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь Потерпілої особи страхового відшкодування, є заснованими на суброгації - переході до Позивача права вимоги Потерпілого у деліктному зобов`язанні.
Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є Страховиком Потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.
У зв`язку з виплатою Позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до Страховика Потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.
Відносини ж між відповідачем та його страховиком АТ «СГ «ТАС», регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У зв`язку із заміною сторони кредитора в межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.
Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Відповідно до ст. 36.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідачем має бути відшкодована АТ «СК «ІНГО» 162 296 грн. 39 коп.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263-265, 273, 280-288, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» суму відшкодування у розмірі 162 296 (сто шістдесят дві тисячі двісті дев`яносто шість) гривень 39 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: