ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/3103/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: за законом.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Поліщука Олега Леонтійовича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року по справі №638/13870/23, за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Адвокат Поліщук Олен Леонтійович у жовтні 2023 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Харківської міської ради, в якому просив суд визнати за позивачем право власності на автомобіль марки SUBARU модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова VIN НОМЕР_1 .

В обґрунтування позову покликався на те, що 14.11.2019 року чоловік позивача ОСОБА_2 придбав на аукціоні в США у страхової компанії USAA INSURANCE легковий автомобіль SUBARU OUTBACK, ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , 2019 року випуску, за ціною 12735,50 доларів США, що підтверджується інвойсом та свідоцтвом. Вказаний автомобіль був ввезений в Україну для вільного обігу і розмитнення відповідно до вимог чинного законодавства України, що підтверджується вантажною митною декларацією та посвідченням про реєстрацію ТЗ, що видано Одеською митницею. Посвідчення про реєстрацію ТЗ надавало право чоловіку позивача зареєструвати на своє ім`я придбаний автомобіль в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку транспортні засоби.

Через необхідність проведення ремонту вище вказаного автомобіля чоловік позивача затримався та не встиг скористатись цим правом, оскільки 17.08.2022 року він помер у віці 58 років. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачка як спадкоємець звернулась до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину. Відкрито спадкову справу №21/2023. Згідно довідки про коло спадкоємців №418/02-14 від 22.04.2023 року інші особи з питання прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались і свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.03.2023 року №250/02-31 з тих мотивів, що згідно відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Територіального сервісного центру МВС №6342 автомобіль марки та моделі SUBARU модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова VIN НОМЕР_1 за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та гр. ОСОБА_2 не зареєстрований.

Позивачка вважає, що у даному випадку згідно закону моментом набуття права власності є саме передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому також діє презумпція правомірності набуття права власності на майно. В посвідченні про реєстрацію ТЗ власником автомобіля SUBARU модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова VIN НОМЕР_1 вказаний чоловік позивача ОСОБА_2 . Зазначає, що право спільної сумісної власності на спірний автомобіль виникло у позивача чоловіка 14.11.2019 року внаслідок купівлі-продажу автомобіля на аукціоні в США. Набуваючи у спільну власність майно, дружина та чоловік, мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Також позивачка вказала, що відмова нотаріуса у визнанні за позивачем права власності на спірний автомобіль позбавляє її можливості зареєструвати цей транспортний засіб в Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Харківській області і повноцінно використовувати його.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно залишені без задоволення.

Відмовляючи у позові суд виходив з того, що а час смерті ОСОБА_2 не здійснив державну реєстрацію автомобіля SUBARU модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова VIN НОМЕР_1 у відповідності до вимог закону, тому спірний автомобіль не належить до складу спадщини, яка може бути успадкована позивачкою.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Поліщук О.Л. в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Дзержинського районного суду від 11 червня 2024 року у справі 638/13870/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача - визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на автомобіль марки SUBARU, модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 .

На обґрунтування скарги вказав наступні мотиви.

Матеріали справи містять достатні, достовірні та належні докази того, що позивачка та її чоловік з 14 листопада 2019 року набули у спільну сумісну власність аварійний автомобіль SUBARU OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , а після смерті чоловіка до позивачки як єдиного спадкоємця всіх його прав та обов`язків перейшла 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на автомобіль SUBARU OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 з моменту відкриття спадщини, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, позивачка стала єдиним законним власником вищезазначеного автомобіля. Цей факт також не ставився під сумнів відповідачем.

Проте суд першої інстанції проігнорував ці очевидні обставини та прийняв необґрунтоване та незаконне рішення про відмову у задоволені позову.

Суд першої інстанції також не врахував, що чинною редакцією пункту 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів передбачено продовження строку державної реєстрації у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

З системного аналізу правових норм статей 328, 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух» вбачається, що останні визначають не відмінний від ст.334 Цивільного кодексу України, момент виникнення у особи права власності на транспортний засіб, а лише обов`язок власника (тобто, особи яке вже набула майнові права на вказаний об`єкт) здійснити його реєстрацію. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/11266/17.

Відзив на скаргу не надійшов.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному у ст. 2 цього Кодексу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову за недоведеності того факту, що спірний автомобіль на день відкриття спадщини належав спадкодавцю, суд вказав наступні мотиви свого рішення.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_2 14 листопада 2019 року придбав автомобіль марки SUBARU модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова VIN НОМЕР_1 .

Згідно митної електронної декларації серії UA/ ОСОБА_2 на Одеській митниці ДМС України, 16.02.2020 року розмитнив зазначений вище автомобіль.

Згідно посвідчення Одеської митниці ДМС України про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 не заперечувала проти реєстрації автомобіля в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту постанови державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори від 17.03.2024 року №250/02-31 вбачається, що згідно відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області Територіального сервісного центру МВС №6342 від 08.03.2023 року №31/20-2-3 автомобіль марки та моделі SUBARU модель OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова VIN НОМЕР_1 відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів за гр. ОСОБА_2 не зареєстрований.

При цьому, позивачем не наведено обґрунтованих обставин, поважних причин, які заважали її чоловіку вчинити дії щодо реєстрації транспортного засобу у період з 16.02.2020 року по 16.08.2022 року.

Відповідно до частини 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Верховний Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи справу № 683/2694/16-ц (провадження № 61-17988св18) про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, аналізуючи, зокрема, положення статей 328, 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», виклав правовий висновок про те, що сам по собі договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у виді переходу права власності від продавця до покупця.

Оскільки на день смерті спадкодавець ОСОБА_2 не здійснив державну реєстрацію спірного автомобіля SUBARU у відповідності до вимог закону, - цей автомобіль не належить до складу спадщини, а тому не може бути успадкований позивачкою.

При цьому суд покликався на правові висновки, які були висловлені у постанові КЦС ВС у справі № 683/2694/16-ц (провадження № 61-17988св18) про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, в якій касаційний суд аналізуючи зокрема, положення статей 328, 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», вказав, що сам по собі договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у виді переходу права власності від продавця до покупця.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які спростовуються доводами апеляційної скарги.

Так, вказані правові висновки касаційного суду не є релевантними до обставин цієї справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всупереч вказаній нормі цивільного процесуального права суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно до наданого позивачкою фотокопії Посвідчення серії НОМЕР_5 від 16 лютого 2020 про реєстрацію спірного Транспортного засобу моделі SUBARU OUTBACK, виготовленого 01.01.2019, номер кузова НОМЕР_1 , - цей легковий автомобіль був переміщений через митний кордон України 16.02.2020 при наявності необхідних для державної реєстрації у відповідному підрозділі МВС України зазначеного у цьому Посвідченні ТЗ на ім`я ОСОБА_2 (спадкодавець по даній справі), який був ним увезений (надісланий) в Україну для вільного обігу без дозволу митниці, зі сплатою митних платежів. Транспортний засіб повинен бути пред`явлений підрозділу ДАІ МВС України, який відповідно до законодавства України уповноважений здійснювати державну реєстрацію та зняття з обліку ТЗ, у десятиденний строк для реєстрації (а.с. 13).

Суд першої інстанції не врахував, що за змістом вказаного документу чоловік позивачки та спадкодавець - ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль SUBARU OUTBACK, внаслідок чого став його власником. Факт придбання вказаного автомобіля підтверджується наявним у справі комерційним документом, яким є інвойс № 119110112 від 14.11.2019 р. (а.с. 11). В цьому документі зазначено, що чоловік позивачки повністю сплатив за автомобіль з урахуванням додаткових зборів - 12735,50 доларів США та став титульним власником спірного автомобіля що підтверджується реєстраційним свідоцтвом на аварійний автомобіль - Texas Sаlvadge Vehicle Tatle № 5250843 від 30.10.2019 р., який видано уповноваженим реєстраційним органом - Департаментом автотранспорту Техасу (Texas Department of Motor Vehicles (TxDMV). В свідоцтві на аварійний автомобіль в графі перший набувач аварійного автомобіля зроблено запис від 14 листопада 2019 року про придбання автомобіля чоловіком позивачки - Геннадієм Прудіусом (мовою оригіналу документа - Gennadiy Prudius) (а.с. 14 на звороті)

Саме набуття ОСОБА_2 у власність спірного автомобіля надало підстави національному державному органу України у згаданому вище Посвідченні від 16 лютого 2020 року зазначити спадкодавця в якості його власника та вказати про право власника ОСОБА_2 здійснювати повноваження власника по державній реєстрації вказаного ТЗ.

Як безспірно встановив суд станом на 14 листопада 2019 року, коли було придбано спірний автомобіль, позивачка та її чоловік - ОСОБА_3 перебували у спільному шлюбі, що відповідно до норми ст. 60 СК України свідчить про належність спірного автомобіля до спільної сумісної власності подружжя.

Тому згідно до наявних у справі доказів позивачка є єдиним спадкоємцем свого померлого чоловіка ОСОБА_2 , всіх його прав та обов`язків у тому числі частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль SUBARU OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 з моменту відкриття спадщини, тобто з 17 серпня 2022 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, ст.1218 ЦК України, а тому спадкоємець має право провести відповідну державну реєстрацію спірного ТЗ з метою її належної експлуатації, використання за призначенням та розпорядженням.

Довідкою про коло спадкоємців від 22.04.2023 р. № 418/02-14, яка видана Другою Харківською міською нотаріальною конторою, крім позивачки ніякі інші особи з питання прийняття спадщини або видачі свідоцтва про право на спадщину після гр. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Другої Харківської міської нотаріальної контори не звертались.

В пункті 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371) із змінами та доповненнями вказано, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

В пункті 8 цього Порядку зазначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху,

Зокрема, у переліку визначених Порядком документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, вказано оформлені в установленому порядку, митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Колегія суддів з огляду на вищесказане погоджується з доводами скарги, що суд першої інстанції всупереч нормі ст. 89 ЦПК України не надав оцінки належними та допустимим доказам, та які були надані позивачкою на підтвердження належності їй та її померлому чоловіку спірного автомобіля на праві спільної сумісної власності: митна декларація UA500500/2020/211566 від 16.02.2020 р. на автомобіль SUBARU OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , яка оформлена Одеською митницею на ім`я ОСОБА_2 , та посвідчення про реєстрацію НОМЕР_6 від 16.02.2020 року, яке видане Одеською митницею, і в якому власником автомобіля SUBARU OUTBACK LIMITED, рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , також вказаний чоловік позивачки - ОСОБА_2 (а.с. 13).

Суд також не надав належної оцінки як доказу реєстраційному свідоцтву на аварійний автомобіль - Texas Sаlvadge Vehicle Tatle № 5250843 від 30.10.2019 р., який видано уповноваженим реєстраційним органом - Департаментом автотранспорту Техасу (Texas Department of Motor Vehicles (TxDMV), та який підтверджує факт придбання в США спірного автомобіля чоловіком позивачки (а.с. 14).

Отже, рішення суду першої інстанції суперечить нормам ст.ст. 317, 328, 334, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За загальним правилом, момент набуття права власності за договором пов`язується з переданням майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 334 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин правовий висновок, який був висловлений КЦС ВС у справі № 683/2694/16-ц (провадження № 61-17988св18) про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, оскільки правовідносини і фактичні обставини у справі № 683/2694/16-ц і у справі № 638/13870/23 не є релевантними. Так у справі, яка розглядалась Верховним Судом позивач на підтвердження набуття ним права власності на придбаний в Україні автомобіль, який до того ж перебував під арештом, надав тільки договір купівлі-продажу транспортного засобу, вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття його з реєстрації.

У спірних правовідносинах аварійний автомобіль було придбано чоловіком позивачки в США на страховому аукціоні. Перехід права власності на спірний автомобіль до чоловіка позивачки відбувся 14 листопада 2019 року на території США, В подальшому під час митного оформлення аварійного автомобіля в Україні 16 лютого 2020 року також були оформлені Одеською митницею митна декларація UA500500/2020/211566 від 16.02.2020 р. та посвідчення про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_5 від 16.02.2020 року. Ці документи відповідно до пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, визнаються такими, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу.

Суд першої інстанції на обґрунтування оскаржуваного рішення неправильно застосував положення Закону України «Про дорожній рух», яким визначаються правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища, а також положення чинної редакції Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

З системного аналізу правових норм статей 328, 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух» вбачається, що останні визначають не відмінний від ст.334 Цивільного кодексу України, момент виникнення у особи права власності на транспортний засіб, а лише обов`язок власника (тобто, особи яке вже набула майнові права на вказаний об`єкт) здійснити його реєстрацію. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/11266/17.

Разом з тим, невиконання власником транспортного засобу або особою, яка використовує його на законних підставах, зобов`язання зареєструвати (перереєструвати) належний їм транспортний засіб протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортного засобу або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів, не є підставою для позбавлення такої особи права власності на транспортний засіб. Власник у цьому випадку позбавляється лише можливості використовувати незареєстрований транспортний засіб на дорогах загального користування, що не є тотожним позбавленню права власності, або позбавленню можливості зареєструвати такий транспортний засіб в майбутньому.

Вищевказані обставини та наведене правове обґрунтування надають суду апеляційної інстанції підстави для висновку про те, що позов є доведений, а тому підлягає задоволенню.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми цивільного матеріального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду повністю та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Поліщука Олега Леонтійовича задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 червня 2024 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на автомобіль марки SUBARU OUTBACK LIMITED рік випуску 2019, номер кузова (VIN) НОМЕР_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 19 листопада 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.