Провадження № 2/686/413/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

секретаря судового засідання Кучерук Н.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницький справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу, визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом в якому просила встановити факт її проживання із спадкодавцем ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу більше п`яти років, а саме з 01.01.2004 року по 19.10.2023 рік та визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 . 04.11.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Грици Л.М. із заявою про прийняття спадщини на підставі якої нотаріусом було заведеного спадкову справу №57/2023 щодо майна померлого ОСОБА_4 . Вона є спадкоємцем 4 черги після померлого ОСОБА_4 , оскільки проживала із спадкодавцем однією сім`єю понад 5 років до відкриття спадщини. Інших спадкоємців після померлого ОСОБА_4 не має. Оскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , листом від 06.11.2023 року №163/02-14 приватний нотаріус ОСОБА_5 роз`яснила, їй, що про необхідність звернутися до суду із заявою для встановлення факту проживання однією сім`єю не менше 5 років до дня відкриття спадщини. Зазначила, що з 1978 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , шлюб з яким був розірваний у 1988. У вказаному шлюбі народився син ОСОБА_7 . З 1996 року вона познайомилася з ОСОБА_4 .. Їх стосунки розвивалися та з 2003 року вони стали проживати разом як одна однією сім`я. З того часу вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Їх друзі та знайомі знали їх як сім`ю та ставилися до них як до подружжя. Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично за цієї адресою проживав її син з сім`єю, а вона разом з ОСОБА_4 проживали у належній йому квартирі АДРЕСА_3 , де за спільні кошти робили поточний ремонт, придбавали побутову техніку, тощо. На весіллі її сина ОСОБА_4 був присутній як за батька нареченого. Крім того, у 2003 році з метою підтвердження їх стосунків обвінчалися у церкві. У жовтні 2023 року через погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 був направлений на стаціонарне лікування, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер від ішемічної хвороби серця. Після смерті ОСОБА_4 організацією поховання останнього займалася вона.

У поданому відзиві Хмельницька міська рада позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Зазначено, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факт її проживання із спадкодавцем однією сім`єю понад 5 років до відкриття спадщини. Показання свідків, фотографії на яких вона зображена разом із померлим, не є належними доказами, які б підтверджували факт їх спільного проживання однією сім`єю. Також не є такими доказами і факт вінчання позивача та спадкодавця і факт, що позивач організувала поховання ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Просили врахувати, з 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 стали перебувати у близьких стосунках, а з 2003 року стали проживати разом як одна сім`я. Оскільки у ОСОБА_1 був у минулому невдалий шлюб, вона не бажала офіційно реєструвати шлюб з ОСОБА_4 . Разом з цим на підтвердження їх стосунків вони провели обряд вінчання. Крім того з 2003 року, вони спільно проживали з ОСОБА_4 у належній йому квартири, вели спільний побут, мали спільний бюджет, який складався із отриманих пенсійних виплат. На усіх сімейних святах (днях народження дітей, онуків) вона і ОСОБА_4 були разом та усі близькі і знайомі їм люди ставилися і сприймали їх як подружжя. У жовтні 2023 року ОСОБА_4 потрапив до лікарні до ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Організацією його поховання займалася ОСОБА_1 .

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що позивачкою не представлено достатніх, належних і допустимих доказів, які свідчили про факт її проживання однією сім`єю понад 5 років разом з ОСОБА_4 . Останньому не надано доказів ведення нею та ОСОБА_4 спільного господарства, наявність спільного бюджету, наявність інших прав та обов`язків, які притаманні подружжю. Представлені суду фотографії, на яких позивач та померлий ОСОБА_4 зображені разом, як і покази свідків та факт вінчання, не є належним підтвердження відповідного факту.

Фактичні обставини встановлені судом.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 від 22.08.2003 року, яка видане Управлінням житлово-комунального господарства квартира АДРЕСА_1 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , яке видане 19.10.2023 року Хмельницьким відділом ДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про поховання реєстраційний номер 492 від 19.10.2023 року вбачається, що воно видано ОСОБА_1 , яка 20.10.2023 року здійснила поховання ОСОБА_4 .

Згідно представленого договору-замовлення на організацію поховання №122991, укладеного між СКП «Хмельницька ритуальна служба» та ОСОБА_1 остання оплатила послуги з поховання ОСОБА_4 на суму 1013,00 гривень.

Станом на дату смерті (19.10.2023 року) ОСОБА_4 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_4 один, що підтверджено довідкою №М-03-46599 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.11.2023 року.

Згідно довідки №М-03-47623 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 08.11.2023 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

02.11.2023 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Грици Л.М. заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грицею Л.М. було заведено спадкову справу №57/2023.

Згідно матерів спадкової справи встановлено, що інших осіб, які подали заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 не має. Також встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіту після своєї смерті не залишив.

Листом №163/02-14 від 06.11.2023 року приватним нотаріусом Грицею Л.М. було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій доказами родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. З огляду на викладене та неможливість надати документи, які є доказами родинних і інших відносин зі спадкодавцем, рекомендовано звернутися до суду для вирішення вказаного питання.

Згідно відповіді Відділу ДРАЦС у місті Хмельницькому №1630/31.16-20 від 28.12.2023 року встановлено, що за результатами проведеної перевірки по первинних та поновлених актових записах в період з 01.01.2003 року по 19.10.2023 рік встановлено відсутність в архіві Відділу актових записів про державну реєстрацію шлюбу та розірвання шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюбу та розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народження дітей, батьком яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане 08.12.1988 року посвідчено, що 08.12.1988 року був розірваний шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про вінчання посвідчено таїнство вінчання в храмі ікони Божої Матері «Троєручиця» 14.07.2003 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду повідомив, що він є сином ОСОБА_7 . Свого рідного батька він не пам`ятає, оскільки батьки розлучилися коли йому було близько 8 9 років. У 1996 році його мати стала підтримувати стосунки з ОСОБА_4 . Фактично вони жили як одна сім`я. ОСОБА_4 ставився до нього як до сина, проводжав його до армії. У 2003 році ОСОБА_4 та його мати обвінчалися у церкві. Фактично його мати та ОСОБА_4 жили у належній останньому квартирі по АДРЕСА_3 , а також часто навідувалися та доглядали за будинком матері по АДРЕСА_2 . Вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, за спільні кошти утримували житло, придбавали необхідні речі, здійснювали ремонт у квартирі по Залізняка (міняли вікна, робили поточний ремонт). На всіх заходах та святах його мати та ОСОБА_4 були разом як подружжя, та всіх їх сприймали як чоловіка та жінку. ОСОБА_4 та його мати також ставилися один до одного як чоловік та жінка, також і він сприймав ОСОБА_4 як свого батька. У жовтні 2023 року ОСОБА_4 помер. Організацією його поховання займалася ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 суду повідомила, що вона з 2015 року вона стала проживати однією сім`єю з ОСОБА_7 як сім`я. При знайомстві із сім`єю чоловіка, ОСОБА_7 познайомив її з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яких представив як батьків. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом у квартирі по АДРЕСА_3 . За потреби у догляді за будинком, коли вони з чоловіком їхали до її будинку у село, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 доглядали будинок по АДРЕСА_2 . На всіх родинних святах та значний подіях ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були разом як чоловік та жінка. Фактично ОСОБА_1 і ОСОБА_4 жили однією сім`єю та вона не відразу дізналася, що вони не перебувають у зареєстровану шлюбі.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомив, що він є настоятелем храма «Ікони Божої Матері «Троєручиця». У 2003 році він провів обряд вінчання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Також зазначив, що рішення про вінчання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було прийнято ними свідомо, оскільки він особисто їх знав, як осіб, які тривалий час проживали разом однією сім`єю та сам їм радив узаконити своє стосунки перед ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що знає ОСОБА_1 та ОСОБА_4 понад 20 років. Вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 (поруч з пров. Вокзальний). Зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю. Вона часто була в їх будинку по АДРЕСА_2 в гостях, де ОСОБА_1 і ОСОБА_4 завжди були разом. Їх стосунки були як у чоловіка та дружини. Знає, що в офіційно шлюб останні не реєстрували, проте були повінчані у церкві.

Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що з сім`єю ОСОБА_1 вона познайомилася у 2006 році, коли її донька та син позивачки ОСОБА_14 одружувалися. Під час першого знайомства з батьками ОСОБА_14 була присутня ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яких ОСОБА_15 представив як своїх батьків. Знає що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом. Вона підтримувала стосунки з цією сім`єю до 2012 року, до розлучення їх дітей. Під час спільних святкувань ОСОБА_1 та ОСОБА_4 завжди були разом як подружжя і сприймали їх як подружжя.

Свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що ОСОБА_1 вона знає зі школи, а з ОСОБА_4 вона познайомилися у 1996 році. У 1996 році вона повернулася з Грузії до України. Вона стала навідуватися в гості до ОСОБА_1 , яка познайомила її з ОСОБА_4 та представила його як свого чоловіка. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю та ставилися один до одного як чоловік і дружина, хоча у зареєстрованому шлюбі не перебували. ОСОБА_4 неодноразово пропонував ОСОБА_1 зареєструвати шлюб, проте остання вважала це непотрібним. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер та його похованням займалася ОСОБА_1 . ОСОБА_4 сім`ї не мав, а його батьки давно померли.

Свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що з ОСОБА_1 вона підтримує дружні стосунки з 1990 року. Вона часто навідувалася до ОСОБА_1 гості, на святах. Знає, що з 1990-х років ОСОБА_1 стала проживати однією сім`єю з ОСОБА_4 . Вони підтримували близькі, подружні стосунки та жили як одна сім`я. Також вона була свідком при вінчанні у церкві ОСОБА_1 і ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер та його похованням займалися позивачка та її син.

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

За приписами статтей 1216, 1217 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За приписами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1268, частини першої статті 1269 та частини першої статті 1270 ЦК України слідує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

У постанові від 03.07.2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст. 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №643/6799/17).

Представленими і дослідженими у справі доказами підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 2003 року по 19.10.2023 рік (до часу смерті ОСОБА_4 ) проживали як одна сім`я, зокрема, останні були повінчані та перебували у церковному шлюбі, фактично проживали за однією адресою більше 15 років, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, вели спільне господарство. Вказані обставини зокрема підтверджуються поясненнями допитаних у справі свідків, які по суті зазначили про тривале (протягом не менше з 2003 року) спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Характер взаємовідносин між сторонами, враховуючи їх тривалість, наявність взаємних права та обов`язків, наявність спільного бюджету та витрат (утримання майна в якому вони проживали, здійснення у ньому поточного ремонту), догляд один за одним свідчать про усталеність їх стосунків, які притаманні подружжю. При цьому суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за різними адресами не спростовує факту їх спільного проживання. Позаяк, наявність у позивача особистих документів ОСОБА_4 , таких як медичних карток останнього, правовстановлюючих документів на нерухоме майно, платіжних документів на спірну квартиру, у сукупності із показами свідків та іншими доказами у справі, на переконання суду доводять факт їх спільного проживання однією сім`єю.

Разом з тим, суд зазначає, що заявлення окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, більше п`яти років до часу відкриття спадщини не є ефективним способом захисту та не здатне забезпечити захист прав позивача у даній справі.

Так, у справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року у справі №523/14489/15-ц.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту спільно проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу більше п`яти років задоволенню не підлягають, як неефективний спосіб захисту.

Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд зазначає, що такі вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 протягом останніх 5 років до часу відкриття спадщини проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю; прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4 у встановленому законом порядку (подала заяву про прийняття спадщини у визначений законом строк), інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого ОСОБА_4 та які б відносилися до спадкоємців 1, 2 та 3 черг спадкування не має. Спірна квартира на час відкриття спадщини належала на праві власності ОСОБА_4 та входить до складу спадщини, яка відкрилася після смерті останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-215, 256 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

В решті у задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач:

Хмельницька міська рада, код ЄРДПОУ 33332218, адреса: м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, буд.3.

Повний текст судового рішення складено 11.11.2024 року.

Суддя: