ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7983/24 Справа № 235/2875/23 Суддя у 1-й інстанції - Кузнєцова А. С. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 235/2875/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Остапенко В.О.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Кривому Розі, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені та в інтересаї якого діє адвокат Повалій Олена Василівна, та Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Кузнєцовою А.С. у місті Покровську Донецької області та повне судове рішення складено 17 червня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (надалі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

Позовна заява мотивована тим, що позивач протягом тривалого часу працював на підприємствах вугільної промисловості. Загальний стаж складає 18 років 25 днів. З відповідачем ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» перебував у трудових відносинах в період часу з 14 лютого 2006 року по 17 лютого 2015 року (шахта «Красноармійська Західна №1» до перейменування) та з 04 липня 2018 року по 02 листопада 2018 року, в останній час працював прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений 02 листопада 2018 року на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Робота на підприємстві є небезпечною та шкідливою для здоров`я, оскільки це постійний контакт із шкідливими речовинами, пилом та контрастними температурами. Здійснення такої трудової діяльності створює підвищену вірогідність спричинення шкоди здоров`ю працівника із-за неможливості підвищеного контролю людини за вказаними умовами і чинниками. Час роботи на підприємстві став причиною виникнення та розвитку у ОСОБА_1 професійного захворювання та складено акт за формою П-4, першим заступником начальника Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці від 05 червня 2023 року, яким встановлено, що хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного ступеню (ІІІ ст.) за кваліфікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), пневмоконіоз, ускладений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення ЛН І-ІІ ст., хронічна попереково крижова радикулопатія в стадії субремісії, цервікалгія, поліостеоартроз з переважним ураженням плечових, ліктьових та колінних суглобів захворювання професійні, встановлені вперше та виникли у ОСОБА_1 у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України.

За результатами медичного освідкування 05 вересня 2023 року в міжрайонній медико-соціальній експертній комісії позивачу встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, визначено за сукупністю 50 % втрати працездатності безстроково з 11 серпня 2023 року (20% - приглухуватість, 30% пневмоконіоз). Саме за встановленням відсоткового ступеню втрати професійної працездатності, ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ «Ш/у Покровське» моральну шкоду.

Моральна шкода полягає в тому, що позивач втратив значний ступінь професійної працездатності, має серйозні порушення здоров`я із стійкими розладами функцій організму, обумовленими наслідками професійного захворювання, все це призвело до порушення звичного способу його життя і потребує від позивача додаткових зусиль для організації, неможливості продовження активного особистого життя, порушення нормальних життєвих зв`язків; змінити підземні умови праці на поверхневі, що позначилося на його доходах. Внаслідок вказаного, позивач відчуває суттєві незручності, свою неповноцінність, постійне хвилювання, емоційна напруга призводить до погіршення стосунків в родині та з оточуючими. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування.

Моральну шкоду позивач оцінює у 245 000 гривень.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь, в рахунок компенсації за моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я, 245 000 гривень.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди 50 000 грн, без утриманням обов`язкових платежів, згідно законодавства.

Стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір в розмірі 219,10 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Повалій О.В., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого ним у позові, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що ним оцінено свої моральні страждання, виходячи з критеріїв розумності і справедливості, тоді як суд першої інстанції безпідставно занизив розмір моральної шкоди. При цьому, просить суд апеляційної інстанції врахувати ступінь втрати ним професійної працездатності та причини виникнення професійних захворювань.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Повалій О.В., до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» просить залишити апеляційну скаргу представника позивача без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір моральної шкоди визначено без врахування конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості й справедливості, а також без урахування судової практики в аналогічних спорах.

Також вказує, що якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи моральну шкоду, завдану порушенням трудових прав, ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах були викладені у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 180/505/20-ц, де вказано, що з 23 травня 2020 року суми на відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Окремо зазначає, що такий же висновок викладено і в індивідуальній податковій консультації від 03 вересня 2021 року № 3302/ІПК/99-00-04-03-03-06.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Повалій О.В., просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки, станом на момент подання апеляційних скарг, а саме 02 липня 2024 року та 03 липня 2024 року, ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзивів на апеляційні скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Повалій О.В., підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» (до зміни найменування: ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1», ВАТ «Шахтоуправління «Покровське», «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1»): 14 лютого 2006 року - прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; 27 грудня 2007 року переведений прохідником 5 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; 17 лютого 2015 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; 04 липня 2018 року прийнятий прохідником 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті; 02 листопада 2018 року - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.9-13).

Під час виконання трудових обов`язків позивач отримав професійні захворювання. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за Формою П-4, складеного 05 червня 2023 року у ОСОБА_1 були встановлені діагнози: що хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість помірного ступеню (ІІІ ст.) за кваліфікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), пневмоконіоз, ускладений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення ЛН І-ІІ ст., хронічна попереково крижова радикулопатія в стадії субремісії, цервікалгія, поліостеоартроз з переважним ураженням плечових, ліктьових та колінних суглобів захворювання професійні, встановлені вперше та виникли у ОСОБА_1 у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємствах вугільної промисловості України, у зв`язку з недосконоалістю технологічного процесу, недостатьою забезпеченістю засобами індивідуального захисту від пилу та засобами індивідуального захисту від шуму, використанням не в повному обсязі протипилових заходів, в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, концентрація та рівні яких перевищували допустимі норми. (а. с. 14-15).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в умовах стаціонару в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 03 квітня 2023 року по 14 квітня 2023 року з діагнозами: ХОЗЛ ІІ, середнього ступеню важкості, група В, фаза загострення. Емфізема легень. Дифузний пневмофіброз (а. с. 13-14);

В Державній Установі «Інститут Медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України» з 28 квітня 2023 року по 12 травня 2023 року з діагнозом: хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, помірного ступеню (ІІІ ст.) за кваліфікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), пневмоконіоз, ускладений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення ЛН І-ІІ ст. захворювання професійні, встановлені вперше. (виписка №474 від 12 травня 2023 року)(а. с. 18).

За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії (ЦЛЕК) Державної Установи «Інститут Медицини праці імені Ю. І. Кундієва Національної академії медичних наук України» від 10 травня 2023 року № 18/349 про наявність хронічного професійного характеру захворювання у ОСОБА_1 : захворювання професійні, встановлені вперше. Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці від 13 квітня 2023 року, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (вплив шуму, рівні якого перевищували гранично допустимі, а також пилу, концентрації якого перевищували гранично допустимі; профмаршрут (а. с. 20).

За результатами засідання лікарсько-експертної комісії центральної лікарсько експертної комісії м. Кропивницький від 05 вересня 2023 року 12ААГ №388207 у позивача вперше було встановлено 50% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності безстроково визначена потреба у ІПР ( а. с. 17).

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 втратив професійну працездатність внаслідок отримання професійних захворювань, у зв`язку з роботою, зокрема на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» в умовах шкідливих виробничих факторів, що характеризувалися підвищеним рівнем пилу та фізичного навантаження, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, дійшов висновку щодо завдання позивачу моральної шкоди, у зв`язку з отриманими ним на виробництві відповідача професійними захворюваннями, та обов`язку відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» відшкодувати на користь позивача моральну шкоду, оскільки саме останній є особою, винною в ушкодженні здоров`я позивача на виробництві, яке потягло за собою втрату ним професійної працездатності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05 червня 2023 року, причиною професійного захворювання позивача є пил в повітрі робочої зони, що перебільшував гранично-допустимий рівень, та важкість праці.

Отже, роботодавець ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, якеі завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн, суд виходив з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, зменшення обсягу трудової діяльності, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану та відсоток втрати ним професійної працездатності.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає компенсації на користь позивача ОСОБА_1 .

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, втратив професійну працездатність у розмірі 50% та визнаний людиною з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають тимчасове полегшення його стану, відновлення його стану здоров`я у повному обсязі неможливе.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Посилання ж відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на судову практику судів першої та апеляційної інстанції колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди (50 000 грн) не відповідає судовій критеріям розумності, виваженості і справедливості у даній ситуації.

Так, колегією суддів встановлено, що позивач зазнав фізичну біль, а також страждання у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я. Лікування позивача вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною.

Отже, з урахування того, що позивачу ОСОБА_1 встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 50% та визнано людиною з інвалідністю ІІІ групи, що безумовно тягне за собою невідворотні зміни, як у професійному, так і у буденному житті позивача, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 50 000 грн до 90 000 грн, що відповідає судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справи з аналогічними правовідносинами, є розумним, виваженим і справедливим у його ситуації.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 180/505/20-ц суд дійшов висновку, що з 23 травня 2020 року суми на відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Так, для визначення подібності правовідносин слід враховувати правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду у справах від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, провадження № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Виходячи із наведеного, посилання в апеляційній скарзі, як на правозастосовчу практику Верховного Суду, викладену у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 180/505/20-ц є безпідставними, оскільки зміст правовідносин у вказаній справі та справі №235/3165/23 є відмінним. Так, у справі №180/505/20 склалися правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця при виконанні рішення суду, яким стягнуто моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, без утримання податку з доходу фізичних осіб, тоді як предметом данного спору є відшкодувнання моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров?я на виробництві

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Не приймаються колегією суддів й доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» щодо індивідуальної податкової консультації від 03 вересня 2021 року №3302/ІПК/99-00-04-03-03-06.

Так, порядок надання індивідуальних податкових консультацій регламентовано розділом 3 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ зі змінами та доповненнями.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Надаючи податкову консультацію, контролюючий орган не встановлює (змінює чи припиняє) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування.

Метою податкової консультації є викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Разом із тим, податкова консультація обов`язково повинна містити опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою службою України надано ПрАТ «ЦГЗК» податкову консультацію щодо оподаткування податком на доходи з фізичних осіб та військовим збором суми моральної шкоди, яка виплачується за рішенням суду, що не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки, у даному випадку, як вже зазначено вище, спір стосується про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Крім того, слід зазначити, що індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і не є обов?язковою для суду, та в самому тексті податкової консультації зазначено, що, з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм податкового законодавства у частині оподаткування доходів фізичних осіб, необхідне детальне вивчення документів (матеріалав), які стосуються порушеного питання.

Більш того, відповідно до п. 52.2. ст. 52 Податкового кодексу України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Отже, судом вірно визначено до стягнення моральну шкоду без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів, і в цій частині рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави та збільшує цей розмірі з 219,10 грн до 900 грн, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 1 350 грн. за подання позивачем апеляційної скарги (900 грн х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Повалій Олена Василівна, - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2024 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір з 50 000 гривень до 90 000 (дев`яноста тисяч) гривень.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмірі з 219,10 гривень до 900 (дев`ятсот) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 1 350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: