ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/94/24 Справа № 2-6257/11 Суддя у 1-й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Красвітної Т.П.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В обґрунтування позову вказував, що що 30 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), яке змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 300 000 дол. США, що еквівалентно 1515000 грн. за курсом Національного банку України на день укладання договору, зі сплатою 13 % річних строком до 29 травня 2018 року. Того ж дня між Банком і ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 0/П, за умовами якого ОСОБА_1 поручився за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором. ОСОБА_2 належним чином зобов`язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого, станом на 06 червня 2011 року, у неї виникла кредитна заборгованість у розмірі 285 974,03 дол. США, що еквівалентно 2 280 213,91 грн., з яких: 270 355,37 дол. США, що еквівалентно 2155678,54 грн., заборгованість за кредитом; 14 199,55 дол. США, що еквівалентно 113220,11 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1021,37 дол. США, що еквівалентно 8143,90 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 397,74 дол. США, що еквівалентно 3 171,36 грн., пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом.

У лютому 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» подали до суду клопотання про заміну сторони у справі, у якому просили суд замінити Банк на нового у зобов`язанні Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк»).

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська

від 19 грудня 2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2007 року №0 в розмірі 285 974,03 дол. США, що в еквіваленті становить 2 280 213,91 грн,. у тому числі: заборгованість за кредитом 270355,37 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 155 678,54 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 14 199,55 дол. США, що за курсом НБУ складає 113220,11 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1 021,37 дол. США, що за курсом НБУ складає 8 143,90 грн., пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 397,74 дол. США, що за курсом НБУ складає 3171,36 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

13 липня 2020 року ОСОБА_2 подала заяву про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 28 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року до участі у справі залучено правонаступника ПАТ «Дельта Банк» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (далі ТОВ «ФК «Інвент»).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Інвент» відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 квітня 2022 року касаційну скаргу ТОВ «ФК «Інвент» задоволено частково та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Інвент» до ОСОБА_2 відмовлено.

31 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до нього та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову до нього відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його не повідомляли про наявність договору поруки, він його ніколи не укладав та не підписував. В свою чергу ОСОБА_2 не підписувала кредитний договір та не отримували грошових коштів. Він не знав про існування заочного рішення.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року було зупинено провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом справи за позовом ПАТ«Укрсиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвент», до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Інвент», на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

Постановою Верховного Суду від 27 серпня 2024 року касаційну скаргу ТОВ «ФК«Інвент» залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року поновлено провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 30 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 300 000 дол. США, що еквівалентно 1515000 грн. за курсом Національного банку України на день укладання договору, зі сплатою 13 % річних строком до 29 травня 2018 року.

Згідно з додатком №1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісяця, не пізніше визначеного числа протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів за користування кредитними коштами згідно з пунктом 1.3.5 кредитного договору відбувається з 01 до 10 (включно) числа кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 30 травня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №0/п, за умовами якого поручитель зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом поставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

11 липня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 0, за умовами якої сторони погодили зазначений договір у новій редакції, а саме: договір про надання споживчого кредиту №1 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення); погашення суми кредиту та сплата процентів здійснюється шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 4265,00 дол. США в день сплати ануїтетних платежів.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за зобов`язанням, яке виникло на підставі кредитного договору від 30 травня 2007 року № 0. Згідно з довідками-розрахунками заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом та з комісії ОСОБА_2 , станом на 06 червня 2011 року, за кредитним договором від 30 травня 2007 року № 0 має заборгованість у розмірі 0,00 дол. США.

Згідно з довідками-розрахунками заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом та з комісії ОСОБА_2 станом на 06 червня 2011 року за кредитним договором від 11 липня 2007 року № 1 має заборгованість у розмірі 0,00 дол. США.

Відповідно до довідок-розрахунків заборгованості за кредитом, за процентами за користування кредитом та з комісії ОСОБА_2 , станом на 06 червня 2011 року, за кредитним договором від 26 листопада 2009 року №2 має заборгованість у розмірі 285 974, 03 дол. США, що еквівалентно 2 280 213,91 грн., з яких: 270 355,37 дол. США, що еквівалентно 2 155 678,54 грн., заборгованість за кредитом; 14 199,55 дол. США, що еквівалентно 113 220,11 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1021, 37 дол. США, що за еквівалентно 8 143,90 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 397,74 дол. США, що еквівалентно 3 171,36 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвент», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_2 належним чином умови кредитного договору не виконує, станом на 06 червня 2011 року, у неї утворилась заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню із ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 на користь Банку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Так, основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частин першої, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статтях 526, 530, 610, 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Банківський кредит - це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно зі статтями 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За правилами статей 553, 554 ЦК України договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; порука створює права для кредитора та обов`язки для поручителя, безпосередньо на права та обов`язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов`язань не впливає, оскільки зобов`язання для боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

З матеріалів справи встановлено, що Банк просив стягнути з відповідачів, солідарно, виниклу заборгованість за кредитним договором № 0 від 30 травня 2007 року у розмірі 285 974,03 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 270 355,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 14 199,55 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 1 021,37 долари США, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 397,74 доларів США.

Тоді як, відповідно до наданих позивачем довідок-розрахунків заборгованості за кредитним договором № 0 від 30 травня 2007 року заборгованість ОСОБА_2 складає 0,00 доларів США, тоді як заборгованість у розмірі 285 974,03 доларів США виникла за кредитним договором № 2 від 26 листопада 2009 року.

Колегія суддів наголошує на том, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак, матеріали справи не містять договору поруки, укладеного з ОСОБА_1 в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №2 від 26 листопада 2009 року, за яким нараховано заборгованість у загальному розмірі 285 974, 03 доларів США.

Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27 серпня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «ФК «Інвент» до ОСОБА_2 відмовлено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Інвент» до ОСОБА_1 .

Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з ТОВ «ФК «Інвент» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 226,20 грн., який складається із судового збору сплаченого ним при зверненні із заявою про перегляд заочного рішення у розмірі 496,20 грн. та судового збору сплаченого ним при зверненні апеляційною скаргою у розмірі 2 730 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2012 року в частині задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3 226,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Ю. Ткаченко

Т.П. Красвітна