УХВАЛА

17 вересня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.,

з участю секретаря судового засідання Корпесьо В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шеруди Олени про збільшення позовних вимог від 17 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

17 вересня 2024 року до суду подано заяву представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Шерудою О. про збільшення позовних вимог у справі, в якій просить визнати виконавчий лист виданий 05 грудня 2019 року Рівненським міським судом у цивільній справі № 569/12385/19 таким, що не підлягає стягненню; зобов`язати виконавче провадження закрити та повернути стягнуті кошти, що перебувають на депозитному рахунку виконавчої служби.

В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник підтримали заяву про збільшення позовних вимог від 17.09.2024 року, посилаючись на викладені у ній обставини.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє позовних вимог щодо предмета спору в підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені заздалегідь та належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подану заяву, суд приходить до таких висновків.

Ухвалою суду від 16 липня 2024 року вказану справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Статтею 49 ЦПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін. Частиною другою статті 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Частиною третьою цієї статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір попередньо поданих вимог майнового характеру, відповідно заявленої ціни позову.

Крім того, загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

З системного аналізу вищевикладених правових норм вбачається, що у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 753/1908/15-ц.

Судом встановлено, що за змістом позовної заяви в первинній редакції, позивач просив суд звільнити від сплати заборгованості та припинити стягнення з ОСОБА_1 за аліментами в період з 01 квітня 2019 року по 17 вересня 2022 року.

Після збільшення позовних вимог позивач доповнив позов вимогами такого змісту: визнати виконавчий лист виданий 05 грудня 2019 року Рівненським міським судом у цивільній справі № 569/12385/19 таким, що не підлягає стягненню; зобов`язати виконавче провадження закрити та повернути стягнуті кошти, що перебувають на депозитному рахунку виконавчої служби.

Щодо позовних вимог у збільшеній його частині про визнання виконавчого листа виданого 05 грудня 2019 року Рівненським міським судом у цивільній справі № 569/12385/19 таким, що не підлягає стягненню, то суд вказує на таке.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, вимога про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не може розглядатись в одному провадженні та є фактично поданням заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що повинна відповідати формі та змісту заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Інші позовні вимоги у збільшеній частині жодним чином не пов`язані, ані з предметом, ані з підставами позову в первісній редакції. При цьому заява про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої представником позивача заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що правові підстави для прийняття заяви від 17.09.2024 р. про збільшення позовних вимог відсутні, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, оскільки за такою заявою заявляється вимоги, які є новими, що не є за своїм змістом збільшенням розміру позовних вимог та суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, тобто є новими позовними вимогами, що не передбачено процесуальним законом.

При цьому, необхідно роз`яснити представнику позивача, що відмова в прийнятті заяви про збільшення позовних вимог в частині зобов`язати виконавче провадження закрити та повернути стягнуті кошти, що перебувають на депозитному рахунку виконавчої служби не перешкоджає зверненню із позовною заявою до суду в загальному порядку, а в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню із заявою у відповідності до ст. 432 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 49,260,261,353,354 ЦК України,

ПОСТАНОВИВ:

В прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шеруди Олени про збільшення позовних вимог від 17 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.

Повернути адвокату Шеруді Олені заяву про збільшення позовних вимог від 17 вересня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після ії проголошення.

Суддя Н.Г. Кучина