справа № 208/4378/24
№ провадження 2/208/1069/24
10 жовтня 2024 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав власності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист прав власності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.
Позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні частиною житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_1 , яке належить йому за правом приватної власності та демонтувати паркан, який перешкоджає доступу до окремого входу до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину ОСОБА_1 , яке належить йому за правом приватної власності.
В обґрунтуванні позову ОСОБА_1 зазначає, що він є співвласником будинку АДРЕСА_1 . Право власності на частину будинку ним було набуто в травні 2018 року на підставі договору дарування частини будинку АДРЕСА_1 у розмірі 67/300 від 18.05.2018 року.
Дана частина має окремий вхід до житлового приміщення та наявні підведені житлові комунікації, а саме водопостачання, газопостачання та електроенергія.
12 квітня 2024 року коли позивач намагався потрапити до частини свого будинку для наведення порядку в житловому приміщенні, ним було з`ясовано, що він не може потрапити до частини свого домоволодіння, так як відповідачем ОСОБА_2 , якому також належить 33/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 збудовано паркан, який закриває окремий вхід до житлового приміщення, яке належить йому за правом приватної власності.
При зверненні до відповідача, який на даний час мешкає в другій частині житлового будинку АДРЕСА_1 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, яке належить йому на праві приватної власності, останній відмовився від демонтажу збудованого ним паркана, та не пустив позивача до житлового приміщення при цьому погрожував позивачеві спричиненням фізичного ушкодження життю та здоров`ю позивача. На звернення представника позивача адвоката Куценко В.А. до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було отримано довідку про результати звернення, в якій вбачається відсутність правопорушення в діях відповідача.
Відмова відповідача в добровільному порядку демонтувати паркан, який перешкоджає позивачеві потрапити через вхід до частини житлового приміщення, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_1 , та перешкоджає позивачеві користуватися своєю приватною власністю є протиправною і тому позивач змушений звернутися до суду за поновленням своїх прав у користуванні та розпорядженні своїм майном, а саме частиною будинку АДРЕСА_1 .
В даний час, паркан збудований відповідачем та його погрози та допуск до житлового приміщення порушує право позивача, як співвласника будинку, оскільки у позивача виникла потреба розпорядитися своєю законною власністю, а саме проживання у своєму житловому приміщенні, а паркан збудований відповідачем та його погрози життю та здоров`ю позивача є перешкодою для вільного розпорядження своїм житлом. Окрім того, на позивача покладено обов`язок по сплаті комунальних послуг, а саме електро, газо та водопостачання за показами лічильників, які окремо встановлені в житловій частині приміщення, яке належить позивачеві, але він не може навіть передати покази лічильників та допустити працівників комунальних служб з метою перевірки даних лічильників у зв`язку з перешкоджанням з боку відповідача. Паркан збудований відповідачем та його не допуск до житлового приміщення позивача як власника частини житлового приміщення є перешкодою для реалізації прав позивача, як власника майна.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Куценко В.А. не з`явились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
10 червня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії договору дарування (67/300) шістдесят семи трьохсотих часток житлового будинку від 18 травня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого державним нотаріусом Другої кам`янської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. вбачається, що ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар 67/300 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, АДРЕСА_1 . На вказаній неприватизованій земельній ділянці, розташовані: А-1 житловий будинок, розмір житлової площі 68,6 кв.м., загальна площа 90,6 кв.м., Б-1, В-1 сараї, Г-1 вбиральня, Д-1 літня кухня, Е-1 гараж, Ж-1 душ, №1 водопровід, №2 хвіртка, №3,5 огорожі, №4 ворота з хвірткою, №10 зливна яма, I-IV тротуари (а.с.8-9). Вищевикладене також підтверджується витягом №124483100 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.05.2018р. (а.с.10).
Відповідно до листа №1/764 Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 18.04.2024р. вбачається, що згідно даних КП «Кам`янське РБТІ» ДОР щодо об`єкту нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 право власності на вказаний об`єкт було зареєстровано за наступними особами:
- ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 26.12.2007, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською ДНК., р№1-3788 67/150 частин житлового будинку; ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.07.2007, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською ДНК., р№1-2613 67/300 частин житлового будинку; ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 17.08.1979, посвідченого 1-ю Дніпродзержинською ДНК., р №2/3036 33/100 частин житлового будинку (а.с.11).
Також, в матеріалах справи міститься інформація №394065618 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.09.2024р., відповідно до якої вбачається, що право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , належить: ОСОБА_2 (розмір частки: 33/100; на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1-633, виданий 03.04.2019, видавник ОСОБА_5 , державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області); ОСОБА_2 (розмір частки: 67/150; на підставі договору дарування, ВКА №806956 реєстр №1-3788, 26.12.2007, Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора); ОСОБА_1 (розмір частки: 67/300; на підставі договору дарування 67/300 часток житлового будинку, серія та номер: р.№1-795, виданий 18.05.2018, видавник: ОСОБА_6 державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області).
В матеріалах справи міститься заява адвоката Куценко В.А. в інтересах ОСОБА_1 про правопорушення до начальника Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області від 17 квітня 2024р.. В якій адвокат Куценко В.А. просить вжити заходів по усуненню перешкод громадянину ОСОБА_1 в користуванні своїм житловим приміщенням та встановленням особи, яка мешкає в будинку АДРЕСА_1 та проведенням заходів профілактичного характеру про недопустимість погроз з боку даної особи та перешкоджанню громадянину ОСОБА_1 в користуванні своїм житловим приміщенням (а.с.12).
Також, в матеріалах справи міститься копія довідки про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ЖЄО Кам`янського РУП №0334 від 17.04.2024р., відповідно до якої розгляд звернення, вважати закінченим, тому як факт кримінального правопорушення перевіркою встановлено не було (а.с.13).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Крім того, відповідно до чинного ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Так, ч.1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а, згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Правовий статус приміщень, які перебувають у приватній власності, врегульовано Цивільним кодексом України. У таких житлових приміщень може бути один або декілька власників (співвласників). Визначення порядку користування житловим приміщенням, що перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб виникає, коли між ними відсутня добровільна згода щодо порядку використання такого майна і розділити (виділити) частину із загального майна технічно неможливо. Згідно зі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду у постанові від 20.12.2021р. у справі №310/9577/19, згідно якого, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Доводи позивача про чинення йому перешкод з боку відповідача щодо порушення його прав шляхом встановлення паркану, не підтверджені належними і достатніми доказами.
Тому в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача демонтувати паркан суд вважає не переконливими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно зі ч.ч 1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 2 ст.77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, та на основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність та взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, а тому позовні вимоги в цій частині ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Таким чином, позовну заяву необхідно задовольнити частково.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211,20 грн., які сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду.
Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн..
Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, а саме: договору на надання послуг консультування та правової допомогиадвоката від 16 квітня 2024 року, квитанції до прибуткового касового ордеру N 5 від 16 квітня 2024 року на суму 4000,00 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн..
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 15, 16, 319, 321, 356, 358, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 76, 77, 81, 89, 137, 141, 247, 268, 272, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав власності, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкоди у користуванні частиною житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке належить йому за правом приватної власності.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. на користь ОСОБА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп..
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Похваліта С. М.