Справа № 465/6831/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/811/2063/23 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року у справі за позовом ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та інше, -

в с т а н о в и в:

22.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором LVH1A800000631 від 16.09.20108 року в розмірі 32559,93 доларів США, що за курсом 13.11 грн за 1 дол.США відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2014 року становить 426860,74 грн, вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на зазначений автомобіль, звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , шляхом його продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу або його дублікатом для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

Позов обґрунтовувало тим, що 16.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладеного договір кредиту № LVH1A800000631, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 6485,11 дол. США на наступні цілі: 6289,31 дол. США на купівлю автомобіля, 195,80 дол. США на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 15.09.2011 року. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № LVH1A8.09.2008 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Договором застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов`язань за кредитним договором або за договором застави, заставодавець зобов`язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад. Банк зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_1 кредитні кошти у передбаченому договором розмірі. Разом з тим, відповідач не виконував умови договору, кредит у встановлені строки не погашав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 01.09.2014 року становить 32559,93 дол. США, з яких: 6182,89 дол. США - заборгованість за кредитом; 1679,44 дол. США - заборгованість з оплати процентів за користування кредитом; 1322,94 дол. США - заборгованість з комісії; 21806,03 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання; 19,07 дол. США - штраф (фіксована частина), 1549,56 дол. США - штраф (процентна складова). Оскільки відповідач зобов`язань за договором не виконав, предмет застави в заклад Банку не передав, позов про звернення стягнення на предмет застави є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Оскаржуваним заочним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 32559,93 дол. США, що за курсом 13.11 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.09.2014 року еквівалентно 426 860 грн 74 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3 654 грн судових витрат.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 14 червня 2023 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та інше залишено без задоволення.

Заочне рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що у 2014 році відповідач передав Банку заставлений автомобіль «ВАЗ 21121» в рахунок погашення боргу за договором кредиту. Після передачі заставленого автомобіля банк позивач не надсилав позичальнику жодних претензій стосовно заборгованості за кредитом. Про продаж автомобіля третій особі ОСОБА_3 відповідачу небуло відомо. Про наявність заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 дізнався у 2023 році від виконавчої служби.

Вважає, що до позовних вимог банку повинні бути застосовані строки позовної давності. Так, згідно укладеного сторонами кредитно-заставного договору від 18.09.2008 року кредитне зобов`язання підлягало виконанню відповідно до графіку погашення кредиту, передбаченого додатком № 1 до Договору. Таким чином, сторони погодили оплату кредиту частинами (періодичними щомісячними платежами). Відповідно до Додатку № 1 до кредитно-заставного договору (графік погашення заборгованості), укладеного 16.09.2008 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», останній періодичний платіж за кредитом повинен був бути сплачений до 15.09.2011 року. За таких обставин, трьохрічний строк позовної давності щодо стягнення тіла кредиту і відсотків закінчився 15.09.2014 року, а щодо пені і штрафів - 15.09.2012 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 22.10.2014 року, строк позовної давності Банком пропущено. Також вважає, що вирішуючи даний спір, суд вийшов за межі позовних вимог. Так, позивач просив звернути стягнення на предмет застави та вилучити автомобіль. Разом з тим, оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 в користь Банку борг у грошовій формі, про що позивач у поданій ним позовній заяві не просив.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишак О.В. проти скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Згідно ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно ст. 13 цього Закону.

Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Судом встановлено, що 16.09.2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № LVH1A800000631, згідно якого Банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти на купівлю автомобіля за умови погашення заборгованості відповідно до графіку щомісячних платежів зі сплатою річної процентної ставки (а.с. 11-20).

На виконання умов кредитного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008 року Банк надав відповідачу ОСОБА_1 6289,31 дол. США на придбання автомобіля та страховий платіж, що підтверджується ордером-розпорядженням від 16.09.2008 (а.с.10).

Встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитно-заставного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008 року згідно наданого Банком розрахунку станом на 01.09.2014 року становить 32559,93 дол. США, з яких: 6182,89 дол. США - заборгованість за кредитом, 1679,44 дол. США - заборгованість з оплати процентів за користування кредитом, 1322,94 дол. США - заборгованість з комісії, 21806,03 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання, 19.07 дол. США - штраф (фіксована частина), 1549,56 дол. США - штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Як убачається зі змісту укладеного сторонами кредитно-заставного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008 року, для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором відповідачем передано у заставу автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 16.09.2008 року.

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру 4647 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області № 31/134647628 від 29.04.2017 року автомобіль «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, кузов НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 з 12.12.2015 року перереєстрований на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_3 (а.с. 127).

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 52134317 від 28.04.2017 року убачається, що інформація про обтяження предмету застави - автомобіля «ВАЗ 21121» № кузова НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 у реєстрі відсутня (а.с. 124).

Задовольняючи частково позов АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що на час придбання ОСОБА_3 спірного автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження цього автомобіля були відсутні, а тому згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів і реєстрацію обтяжень» ОСОБА_3 є добросовісним набувачем транспортного засобу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку про його вилучення (витребування) у добросовісного набувача. При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у зв`язку з неналежним виконання позичальником ОСОБА_1 умов кредитно-заставного договору № LVH1A800000631 від 16.09.2008 року в останнього виникла заборгованість, яка згідно наданого Банком розрахунку станом на 01.09.2014 року становить 32559,93 дол. США та підлягає стягненню з відповідача.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 175 ЦПК визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Не залучення до участі у справі особи як співвідповідача, за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті, є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).

Матеріалами справи встановлено, що з 12.12.2015 року власником спірного автомобіля марки «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, кузов НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , на який Банк просив звернути стягнення в рахунок погашення боргу за кредитно-заставним договором № LVH1A800000631 від 16.09.2008 року, є ОСОБА_3 .

Звертаючись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, кузов НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , власником якого з 12.12.2015 року є ОСОБА_3 , позивач не залучив до участі у справі в якості відповідача належного відповідача - ОСОБА_3 , що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції в порушення ч. 2 ст. 264 ЦПК вийшов за межі позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором LVH1A800000631 від 16.09.20108 року в сумі 32559,93 доларів США при тому, що Банк у поданій ним позовній заяві таких вимог не заявляв, а просив звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ВАЗ 21121», рік випуску 2006, кузов НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 .

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нову постанову, якою у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 18 січня 2018 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави та інше відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текс постанови складено 26 квітня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра