ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Пищиди М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 09 липня 2019 року між ними та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано цивільно-правову відповідальність особи, що на законних підставах керує автомобілем «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 . 14 січня 2020 року сталося ДТП за участю автомобіля «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Nissan Note» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Згідно з постановою суду, ДТП сталася внаслідок порушення ПДР водієм автомобіля «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 . Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля, відповідно до висновку експерта, складає 143 663,95 грн., вартість придатних залишків пошкодженого автомобіля 71 663,95 грн.. Ними було виплачено потерпілому ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 70 000 грн..

Страхувальником є фізична особа пенсіонер ОСОБА_2 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, як пенсіонер, зі зменшенням страхового платежу на 50 відсотків. Оскільки були порушені умови, встановлені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо особистого керування автомобілем «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 саме страхувальником ОСОБА_2 , то відповідно до ст. 381.1 зазначеного Закону, водій автомобіля «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 , що скоїв ДТП, саме відповідач, зобов`язаний компенсувати їм 50 % виплаченого страхового відшкодування, тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь грошові кошти у сумі 35 000 грн..

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким їх позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що передбачене п.13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зменшення страхового платежу надається за умови особистого керування забезпеченим транспортним засобом особою, яка належить до переліку визначених цією нормою категорій громадян. Страхувальником є фізична особа пенсіонер ОСОБА_2 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, як пенсіонер зі зменшенням страхового платежу на 50 відсотків, а тому саме відповідач, як особа, яка перебувала за кермом автомобіля «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 та спричинила ДТП, повинен сплатити їм 35 000 грн., тобто 50 % від сплаченого ними страхового відшкодування.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 35 000 грн та не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджено матеріалами справи, що 14 січня 2020 року о 10 год. 29 хв. у м. Дніпро на вул. Криворізька в районі буд. 39, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Note» д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року по справі №204/536/20, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, визнано відповідача ОСОБА_1 .

Цивільно-правову відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент ДТП було застраховано ПрАТ «СК» Арсенал Страхування», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №149852471 від 09 липня 2019 року, укладеного з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є пенсіонером відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 21 листопада 2018 року, виданого Пенсійним Фондом України.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування від 02 березня 2020 року, збиток, заподіяний ОСОБА_3 , власнику автомобіля «Nissan Note» д.н. НОМЕР_2 , складає 143 663, 95 грн.. Вартість придатних залишків автомобіля «Nissan Note» д.н. НОМЕР_2 , складає 71 663,95 грн.. Франшиза згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09 липня 2019 року складає 2 000 грн..

Сума страхового відшкодування згідно ст. 30.2. Закону країни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорівнює різниці між вартістю транспортного засобу до і після ДТП, за вирахуванням франшизи складає 70 000 грн..

Як вбачається із страхового акту № 109.00885720-1 сума страхового відшкодування, щодо транспортного засобу «Nissan Note» д.н. НОМЕР_2 , становить 70 000 грн..

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу та страхувальником цивільно-правової відповідальності за вказаним вище полісом, тому право вимоги відшкодування шкоди в порядку регресу саме з ОСОБА_1 , як з водія забезпеченого транспортного засобу, відсутнє.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, провадження № 14-176цс18.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1-2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності.

Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальники - це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ЗАЗ VIDA», д.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК» Арсенал Страхування», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №149852471 від 09 липня 2019 року.

При укладенні цього договору ОСОБА_2 скористався пенсійним посвідченням від 21 листопада 2018 року серії НОМЕР_3 та отримав пільгу, передбачену пунктом 13.2 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з яким розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2 500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ст. ст. 993, 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», право страховика на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, виникає у разі:а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції:б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу ап течки або призначені медичним працівником);г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; г) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Пунктом 38 1 .1. ст. 381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було укладено між позивачем та ОСОБА_2 , який отримав пільгу, передбачену пунктом 13.2 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", колегія суддів приходить до висновку, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в тому числі й у разі, якщо останній керував забезпеченим транспортним засобом всупереч умовам договору.

Оскільки саме ОСОБА_1 відповідальний за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 14 січня 2020 року, отже із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми виплаченого страхового відшкодування, що становить 35 000 грн..

Вина відповідача ОСОБА_1 була встановлена постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року по справі №204/536/20, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України не перевірив викладених в позовній заяві доводів та не спростували їх належним чином, не застосував положення статті 993, 1191 ЦК України п. 38-1.1 ст. 38-1, п. 13.2 ст. 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які регулюють спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, висновки суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку регресу 50 % завданої шкоди у розмірі 35 000 грн., є помилковими.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

З огляду на задоволення позовних вимог, судові витрати понесені позивачем у суді першої у розмірі 2 684 грн. та апеляційної інстанції у розмірі 4 026 грн., відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 35 000 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судовий збір у розмірі 6 710 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида