Дата документу 01.05.2024 Справа № 336/8875/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/8875/23
Провадження №22-ц/807/969/24
Головуючий в 1-й інстанції Галущенко Ю.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.09.2016 року в розмірі 109 300,53 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.09.2016 року АТ «Креді Агріколь Банк» та фізична особа - резидент України ОСОБА_1 уклали Договір № 303968/2807246 про надання банківських послуг. Відповідно до п. 4.1. вказаного договору Банк здійснює надання банківської послуги клієнту відповідно до письмової заяви клієнта. Згідно п. 6.5. Кредитного договору, зазначено, що Відповідач, шляхом підписання цього Договору, підтверджує, що він в день укладання Договору: особисто отримав свій примірник Договору; з тарифами банку ознайомлений і згодний; умови цього договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Позивача ознайомлений, приймає та погоджується. Відповідно до пункту 3.1 в редакції додаткової угоди № 1 від 18.09.2020 року до Договору № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.09.2016 року, «Відповідно до умов договору, Правил, та заяв про надання банківської послуги, які можуть бути укладені Банк продовжуватиме надання послуг клієнту які є предметом Договору про обслуговування клієнтів фізичних осіб в рамках продукту «Vip-пакет» № 1616191 від 17 серпня 2016 року» копія якого надається до суду разом з позовом. Починаючи з 2017 року відповідачу за його заявами регулярно встановлювався ліміт кредитування на суму 95 000,00 грн. під відповідні проценти за користування кредитними коштами. 18.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з письмовою заявою про надання банківської послуги «кредитна картка». Даною заявою клієнтом запитано наступні умови кредитування: розмір кредитної лінії: 95 000 грн.; строком до 30.09.2023 року; процентна ставка 27% річних; реальна процентна ставка 36,97 % річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії: 233027,17 грн. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконував умови договору, в зв`язку з чим станом на 01.06.2023 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 300,53 грн., яка складається з наступного: 92 819,18 грн. прострочена заборгованість, 68,66 грн. заборгованість з нарахованих відсотків, 16 412,69 грн. - заборгованість з прострочених відсотків. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 109 300,53 грн., та судовий збір.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2024 року, позов Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» заборгованість за договором № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.08.2016 року в розмірі 109 300 гривень 53 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції,ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що грошові кошти отримувалися відповідачем на підставі саме договору № 1316191 від 17.08.2016 р., а не договору № 303968/2807246 від 17.08.2016 р.; відсутні докази згоди відповідача саме з тими умовами кредитування, які були надані позивачем; розрахунок заборгованості не повний та не містить формули його здійснення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302800,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 100 = 302 800 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.09.2016 року АТ «Креді Агріколь Банк» та фізична особа - резидент України ОСОБА_1 уклали Договір № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.09.2016.

Відповідно до п. 4.1. вказаного договору Банк здійснює надання банківської послуги клієнту відповідно до письмової заяви клієнта.

Згідно з п. 6.5. Кредитного договору, зазначено, що Відповідач, шляхом підписання цього Договору, підтверджує, що він в день укладання Договору: особисто отримав свій примірник Договору; з тарифами банку ознайомлений і згодний; умови цього договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Позивача ознайомлений, приймає та погоджується.

Відповідно до пункту 3.1 в редакції додаткової угоди № 1 від 18.09.2020 року до Договору № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.09.2016 року, «Відповідно до умов договору, Правил, та заяв про надання банківської послуги, які можуть бути укладені Банк продовжуватиме надання послуг клієнту які є предметом Договору про обслуговування клієнтів фізичних осіб в рамках продукту «Vip-пакет» № 1616191 від 17 серпня 2016 року» копія якого надається до суду разом з позовом.

Починаючи з 2017 року відповідачу за його заявами регулярно встановлювався ліміт кредитування на суму 95 000,00 грн. під відповідні проценти за користування кредитними коштами.

18.09.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Банку з письмовою заявою про надання банківської послуги «кредитна картка».

Даною заявою клієнтом запитано наступні умови кредитування: розмір кредитної лінії: 95 000 грн.; строком до 30.09.2023 року; процентна ставка 27% річних; реальна процентна ставка 36,97 % річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії: 233027,17 грн.

Відповідачем вимоги договору не виконані, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі не повернуто, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2023 року становить 109 300,53 грн., яка складається з наступного: 92 819,18 грн. прострочена заборгованість, 68,66 грн. заборгованість з нарахованих відсотків, 16 412,69 грн. - заборгованість з прострочених відсотків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не спростував факт отримання кредитної картки та отримання за нею кредитних коштів. Встановлюючи розмір боргу, суд виходив з розрахунку, який надано Банком, оскільки відповідачем цей розрахунок не спростований і свій не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви АТ «Креді Агріколь банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.09.2016 року в розмірі 109 300,53 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

17.09.2016 року АТ «Креді Агріколь Банк» та фізична особа - резидент України ОСОБА_1 уклали Договір № 303968/2807246 про надання банківських послуг від 17.09.2016.

Згідно із п.3.1. умов Договору, Правил та Заяви про надання Банківської послуги, банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги. Кількість Банківських послуг, що надаються за Договором, необмежена. Якість Банківської послуги відповідає стандартам банку та законодавству. Розмір грошових вимог банку визначається на підставі Договору у чітко встановленій сумі або шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії Договору.

Відповідно до п. 6.5 Договору, шляхом підписання договору, клієнт підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору, з Тарифами Банку ознайомлений і згодний, умови договору йому зрозумілі, з Правилами, що розміщені на офіційному сайті банку ознайомлений, приймає та погоджується з їх положеннями.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Разом з тим, презумпцію правомірності укладеного між сторонами комплексного кредитного договору під час розгляду справи відповідачем не спростовано.

Встановлено, що банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідачем вимоги договору не виконані, грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі не повернуто, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2023 року становить 109 300,53 грн., яка складається з наступного: 92 819,18 грн. прострочена заборгованість, 68,66 грн. заборгованість з нарахованих відсотків, 16 412,69 грн. - заборгованість з прострочених відсотків.

Укладаючи договір про надання банківських послуг № 303968/2807246 від 17 серпня 2016 року та подальші внесення змін та доповнень до нього, ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про його умови та про наслідки невиконання ним таких умов кредитного договору, повинен був діяти добросовісно.

Судова колегія враховує, щоміж АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 був укладений комплексний кредитний договір, умови якого погоджені сторонами.

Надані банком документи підтверджують використання відповідачем кредитних коштів та існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у визначеному банком розмірі, який розрахований відповідно до узгоджених між сторонами умов, та не спростований відповідачем.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Богач Алли Олександрівни залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 1 травня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков