Справа № 346/5716/14-ц
Провадження № 2/346/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

з участю: секретаря Романчук Л.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Коломия цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку у спільному сумісному майні,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 18.09.1976 року між нею та ОСОБА_7 укладено шлюб, після реєстрації якого чоловік змінив своє прізвище на « ОСОБА_8 ». В шлюбі у них народилося двоє дітей: відповідачі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.01.1994 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_8 розірвано. Однак, одразу ж після цього вони помирилися та продовжували проживати однією сім`єю в квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира належала в рівних частках на праві спільної часткової власності колишньому подружжю та їх дітям. Незважаючи на розірвання шлюбу, вони з колишнім чоловіком ОСОБА_8 підтримували сімейні стосунки як чоловік та дружина, вели спільне господарство, виховували спільних дітей, турбувалися один про одного, підтримували один одного, були однією сім`єю. Їх сімейний бюджет складався із заробітків ОСОБА_8 та позивачки, яка неодноразово їздила за кордон, продавала товари, а гроші від продажу витрачала на потреби сім`ї. За спільно зароблені гроші вони утримували сім`ю, сплачували комунальні послуги, харчувалися, проводили ремонт в квартирі, мали спільні інтереси, спільних друзів, яким навіть не було відомо про вказане розірвання шлюбу. В квітні 2003 року ОСОБА_8 по робочій візі поїхав на заробітки в Ірландію , однак, стосунків ні з позивачкою, ні з дітьми, а згодом і онуками, не припинив.ОСОБА_8 за допомогою системи грошових переказів To Receive Money пересилав гроші їй позивачу ОСОБА_1 . Крім того, нею в банку Аваль був відкритий рахунок, на який ОСОБА_8 перераховував їй, позивачу ОСОБА_1 гроші з Ірландії . Дані гроші нею, позивачкою, витрачалися також на спільні сімейні потреби: оплату боргів за комунальні послуги, оплату телефонного зв`язку, оплату за членство ОСОБА_8 в садівницькому товаристві «ІНФОРМАЦІЯ_7» та членство ОСОБА_8 в гаражно-будівельному кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_8», на проведення ремонту в квартирі, де вони проживали.

В період перебування ОСОБА_8 в Ірландії останній двічі на рік мав офіційні відпустки по два тижні ( влітку та взимку). Під час відпусток ОСОБА_8 постійно приїздив додому, привозив їй позивачу, як дружині дарунки, віддівав всі зароблені гроші, які за взаємною згодою ними спільно витрачалися на потреби сім`ї, а саме на придбання продуктів харчування, одягу, взуття для них, побутові потреби сім`ї, оплату комунальних послуг. За період відпусток вони разом відвідували родину, друзів та близьких, які сприймали їх як сім`ю.

08.08.2008 року під час перебування ОСОБА_8 у черговій відпустці між ним і нею, позивачем, повторно укладено шлюб. Після цього ОСОБА_8 знову поїхав в Ірландію з наміром припинити там працювати та назавжди повернутися додому в Україну. У вересні 2009 року в телефонній розмові ОСОБА_8 повідомив їй позивачу, що термін його робочої візи закінчується і згідно із законодавством Ірландії він зможе отримати від роботодавця грошову компенсацію в сумі 15 000 євро за умови, що є одиноким та представивши свідоцтво про розірвання шлюбу.

Не бажаючи втратити вказану компенсацію вона, позивачка, погодилась на фіктивне розірвання шлюбу, яке мало місце 27.10.2009 року, і в грудні 2009 року ОСОБА_8 отримавши зазначену грошову компенсацію повернувся додому в Україну. Питання про реєстрацію шлюбу втретє для них було другорядним, оскільки фактичні сімейні стосунки між ними продовжувалися.

На початку 2012 року ОСОБА_8 , залишивши сім`ю, став проживати з відповідачкою ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 , яка на підставі договору про дольову участь у будівництві житла будувалася за рахунок грошових коштів дочки позивачки та ОСОБА_8 - відповідачки ОСОБА_5 .

Позивачка зазначила, що в періоди її проживання однією сім`єю із ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу ними за спільні кошти придбане певне майно, яке оформлено на ім`я ОСОБА_8 , оскільки вони вважали себе сім`єю, довіряли одне одному і не мали наміру ділити дане майно.

Зокрема, в 1988 році вони з ОСОБА_8 вступили до садівницького товариства «ІНФОРМАЦІЯ_7» та отримали в користування садову ділянку по АДРЕСА_3 , площею 0,0600 га, на якій в 1988-1993 роках розпочато будівництво садового будинку, яке ще незавершене.

Крім того, в 2006 році вони з ОСОБА_8 придбали гараж № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «ІНФОРМАЦІЯ_8», що знаходиться в АДРЕСА_4 .

В 2011році ОСОБА_8 відкритий банківський рахунок в Івано-Франківському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», на якому перебувають їх спільні кошти. У 2010 році ними придбаний автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. В день його поховання позивачка, родичі та друзі дізнались, що незадовго до смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 . спадкодавець уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 , тому остання претендує на частку у вищевказаному майні, яке входить до складу спадщини. Посилаючись на положення ст. 315 ЦПК України, ст.74 Сімейного кодексу України, позивач просить встановити факт її проживання із ОСОБА_8 однією сім`єю без шлюбу в періоди з 01.01.2004 р. по 08.08.2008 р. та з 28.10.2009 р. по 01.12.2012 р., а також визнати спільною сумісною власністю вищевказане майно, набуте ними за час перебування у шлюбі та за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати за нею право власності на 1/2 частку даного майна та припинити право спільної сумісної власності на це майно.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Прозорова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із зазначених в позовній заяві підстав. Додатково позивачка пояснила, що за зароблені ОСОБА_8 в Ірландії грошові кошти вони погашали заборгованість по оплаті комунальних послуг, встановлювали нову систему опалення, спірний автомобіль було придбано в лютому 2010 року ними з ОСОБА_8 за зароблені останнім в Ірландії 10 000 євро, оскільки у них були плани спільно займатися підприємницькою діяльністю і вказаним автомобілем ОСОБА_8 мав привозити товар. Позивачка також зазначила, що в 2010 році ОСОБА_8 проводив ремонт в належній дочці ОСОБА_5 квартирі АДРЕСА_2 , де знаходилися його речі. В жовтні 2010 року позивачка побачила його в цій квартирі разом з відповідачкою ОСОБА_3 . Після цього випадку він просив пробачення у позивачки і остання пробачила, їх сімейні відносини збереглися, оскільки вони продовжували разом проживати. Вкзала, що стала пильніше слідкувати за своїм колишнім чоловіком та частіше приходити в зазначену квартиру. Починаючи з 2011 року, ОСОБА_8 інколи (2-3 рази в тиждень) ночував в цій квартирі. Однак, коли він приходив додому, позивачка готувала йому їжу та прала білизну. Позивачка та її представник пояснили, що після остаточного повернення з Ірландії ОСОБА_8 перебував на обліку в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості, де отримував незначну допомогу по безробіттю. Іншого доходу не мав.

Починаючи з 2011 року ОСОБА_8 інколи почав ночувати в квартирі дочки ( приблизно двічі на тиждень ), щоб створити видимість, що квартира заселена і в ній проживають мешканці. В інші дні ОСОБА_8 ночував вдома, а вона позивач вона готувала для себе і нього їжу, прала одяг, разом ходили купляти продукти харчування, необхідний одяг в магазини, їздили на спільній машині в центр міста, тобто вели спільне життя притаманне подружжю

В грудні 2011 року позивачка побачила відповідачку ОСОБА_3 на балконі вказаної кватири АДРЕСА_2 . З приводу цього вона запитувала колишнього чоловіка, однак, останній вказане заперечував

В грудні 2011 року дочка вона ж відповідач ОСОБА_5 , яка приїхала з Італії, пішла подивитися, який ремонт в її квартирі робить батько ОСОБА_8 ,і застала в своїй квартирі АДРЕСА_2 разом із батьком відповідачку ОСОБА_3 .

Після цього позивачка прогнала з дому ОСОБА_8 разом з його речами і документами, який прихопив із собою і спільні гроші. З того часу їхні фактичні сімейні відносини припинилися.

Представник позивача зазначила, що факт спільного проживання позивачки та відповідача без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 08.08.2008 року та з 28 жовтня 2009 року по 01.12.2012 року підтверджується наявними в справі документами, а саме: сімейними фотографіями на яких ОСОБА_1 та ОСОБА_8 в сімейному колі разом з друзями та родиною, поштовими листами ОСОБА_8 , адресованими ОСОБА_1 , банківськими документами про переказ грошей ОСОБА_8 з Ірландії ОСОБА_1 , запереченнями ОСОБА_3 на позов, в яких вона фактично не заперечую факт спільного проживання ОСОБА_8 в період до 2010 року, заявами відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Просять позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу. При цьому, посилаючись на документи, які надіслані до суду ПАТ КБ «Приват Банк», уточнили розмір спірного банківського вкладу, який становить 5 000 доларів США та 860 доларів США нарахованих процентів. Позивачка претендує на 1/2 частину даних грошових сум та іншого вищевказаного спірного майна. На підставі наведеного позивачка та її представник просять позовні вимоги задовольнити, а також присудити на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, подавши письмове заперечення проти позову та пояснила, що в 1992 році помер її чоловік. В 2001 році вона познайомилася з ОСОБА_8 . Спочатку вони зустрічалися як друзі, він розповідав, що розлучений та не проживає зі своєю дружиною. В 2008 році ОСОБА_8 приїхав з Ірландії та говорив відповідачці, що йому з метою продовження терміну робочої візи необхідно одружитися. Вона відповіла, що до цього кроку ще не готова, тому він вдруге зареєстрував шлюб зі своєю колишньою дружиною. Зі слів ОСОБА_8 їй відомо, що після повторного розірвання шлюбу між ним та позивачкою, що мало місце 27.10.2009 року, сімейні відносини між ним та позивачкою юридично та фактично припинені з вини останньої. В грудні 2009 року ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вирішили розпочати ремонт у вищевказаній квартирі АДРЕСА_5 та разом купували все необхідне для цього. Вона також надавала на це грошові кошти, отримані від продажу її однокімнатної квартири. З січня 2010 року вони разом проживали, а у лютому 2010 року вони купили спірний автомобіль для доставки необхідних для вказаного ремонту будматеріалів тощо. Відповідач ОСОБА_3 також пояснила, що 22.09.2010 року дочка позивачки та ОСОБА_8 - відповідачка ОСОБА_6 була присутня на дні народженні ОСОБА_3 . В жовтні 2010 року позивачка побила її відповідачку ОСОБА_3 в зв`язку з чим вона та ОСОБА_8 зверталися в Коломийський МВ УМВС. В матеріалах відповідного матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи по даному факту наявні письмові пояснення ОСОБА_8 , де він вказує, що протягом останніх чотирьох місяців проживає з відповідачкою ОСОБА_3 у вказаній квартирі АДРЕСА_5 . Отже, факти спільного проживання позивачки з ОСОБА_8 без укладення шлюбу в спірні періоди є надуманими і спростовуються письмовими доказами, фото - та відеозйомками, показами допитаних в судовому засіданні свідків. Представник відповідачки також зазначає, що протягом всього часу перебування ОСОБА_8 на роботі в Ірландії він там і проживав, що виключає спільне проживання в цей час з позивачкою. При цьому приїзд додому на короткострокові відпустки не змінюють вказаного місця його проживання. В зв`язку з наведеним відсутні будь-які підстави для визнання права власності позивачки на частину спірного майна. Крім того, твердження позивачки про спільне будівництво з ОСОБА_8 спірних садового будинку, гаражу в 1988-1993 роках не відповідає дійсності та спростовується проектно-технічними документами на ці будівлі, зокрема, договором на виконання проектних робіт, будівельним паспортом, повідомленням про початок виконання будівельних робіт та іншими документами, виготовленими в 2012 році. Представник просить критично оцінити визнання позову іншими відповідачами, оскільки вони є дочками позивачки та з етичних міркувань не можуть заперечувати проти її вимог. Оскільки факт проживання однією сім`єю позивачкм з ОСОБА_8 без укладення шлюбу є недоведеним, то вважає, що для визнання права позивачки на спільне майно, набуте ОСОБА_24 , немає жодних підстав. Обставини, наведені на спростування доводів позивачки підтверджуються наступними доказами: показаннями свідків з боку відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_25 та ОСОБА_26 ; відмовним матеріалом Коломийського МВ УМВС в Івано-Франківській області; свідоцтвом про шлюб від 17.05.2013 р., фотознімками ОСОБА_3 з ОСОБА_8 під час їх спільного перебування у 2010 - 2011 р.р. у колі друзів та спільних знайомих,; документи щодо будівництва садового будинку; договір банківського вкладу від 17.06.2013 р. Обставини наведені у позовній заяві не доведені належними та допустимими доказами, не спростовують заперечень відповідачки ОСОБА_3 , що свідчить про необґрунтованість та безпідставність позову, тому в задоволенні позову відповідачка ОСОБА_3 та її представник просять відмовити.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви, в яких зазначають, що позовні вимоги визнають, справу просять розглядати без їх участі. Також, будучи присутньою в судовому засіданні 23.12.2020 року, відповідачка ОСОБА_6 позов визнала в повному обсязі та пояснила, що позивачка та ОСОБА_8 - є її батьки. Вони разом проживали до 2012 року, мали спільний бюджет. З 2000 по 2003 роки батько працював в м.Києві, звідки приїжджав додому щокварталу, і проводив час разом з позивачкою та дочками. Після цього батько 7 років працював в Ірландії . За сім років батько приїздив додому 2 рази на рік, приїжджав додому до мами. Батько відкрив рахунок на маму, мав намір купити позивачу автомобіль, привозив гроші, клав опалення, батько зберігав гроші вдома і віддавав мамі. Батьки гроші витрачали на ремонт квартири, якого робили разом, допомагали грошима їй, відповідачу, купляли разом продукти, для мами батько привозив духи, купляли різний інструмент. Вказала, що батьки припинили сімейні відносини у 2011 році. В той час батько проживав у квартирі її відповідпчки сестри, бо робили ремонт. Позивач достеменно знала, хто господар квартири АДРЕСА_2 . Батько здійснював догляд за квартирою біля 3 років, бо робив у цій квартирі ремонт. Коли батько приїжджав з Ірландії на 2-3 місяці, то батьки проживали разом, тому вона, відповідач ОСОБА_6 вважає, що позов слід задовольнити.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її рідною сестрою, яка з чоловіком ОСОБА_8 постійно разом проживали як подружжя однією сім єю. ОСОБА_8 передавав позивачці гроші на ремонт, допомагав дітям, приїжджав 2 рази на рік, допомагав з похороном матері, допомагав робити ремонт у квартирі дочки ОСОБА_5 по АДРЕСА_6 , з позивачкою вели спільне господарство, мали спільний побут. Чоловік позивачки на майбутнє думав займатись бізнесом, тому з позивачем купили автомобіль «пікапчик». Проживали вони разом в квартирі в АДРЕСА_7 . ОСОБА_8 приїжджав додому 2 рази на рік на 2 тижні. Свідок вказала, що про відповідачку ОСОБА_3 вона дізналась за 2 місяці до смерті ОСОБА_8 . За подружнього спільного життя ОСОБА_1 та ОСОБА_8 вони разом придбали квартиру, дачу, автомобіль та гараж, в банку також були спільні їх гроші. Про те, що позивачка та ОСОБА_8 розлучилась вона не знала. Сприймала їх як сім`ю.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою та її чоловіком з 2008 року, спілкувалися по телефону, ходили в гості одні до одних, дружили. Позивачка розповідала, що її чоловік передавав їй гроші на ремонт квартири, вони проживали з чоловіком однією сім`єю, була дуже дружня сім`я. Вона не повірила, що вони розлучилися, позивачка сказала, що застала ОСОБА_8 з коханкою і вигнала його. Їй відомо, що вони разом з чоловіком придбали дачу, купили автомобіль для бізнесу, у них є спільна квартира, гараж.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що вона сім`ю ОСОБА_8 знає з 1984-1985 р.р., бо є сусідкою по площадці. Часто була у них в гостях, як і вони у неї. Протягом 2009-2011 років позивачка ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_8 жили однією сім`єю, вели спільне господарство. Після смерті ОСОБА_8 дізналася, що вони розлучені, для неї це було новиною, бо вона сприймала іх як подружжя та одну сім`ю У них був спільний бюджет, розпоряджалася коштами у сім`ї - позивачка. ОСОБА_8 їздив на заробітки в Ірландію , двічі на рік приїзжав у відпустку, привозив гроші, дарунки позивачці, разом їздили на ринок, в магазини та купляли продукти, необхідні для сім`ї речі. В 2009 році ОСОБА_8 повернувся з Ірланії додому, купили автомобіль, бо хотіли відкрити свій бізнес. Зазначила, що вони разом приходили до неї в гості. Після повернення з Ірландії в 2009 році ОСОБА_8 робив ремонт у квартирі дочки ОСОБА_5 , проживав спільно з позивачкою ОСОБА_1 . Про те, що чоловік позивача - ОСОБА_8 залишив сім`ю дізналася в 2012 році.

Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , які проживали спільно однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний побут, турбувалися один про одного, мали спільні плани на майбутнє. Знайомі вони з 1990 року. ОСОБА_8 в 2003 році поїхав по робочий візі в Ірландію , звідки передавав позивачці ОСОБА_1 гроші, приїжджав додому, передавав подарунки дітям. У 2009 році ОСОБА_8 поврнувся в Україну і з похивачкою купили разом автомобіль. Їй відомо, що ОСОБА_8 привіз з Ірландії 10000 євро про що собисто їй розказував та розповідав, що розлучений із похивачкою ОСОБА_1 , бо це було необхідно для отриманням допомоги при звільненні з роботи в Ірландії . До 2012 року ОСОБА_8 проживав разом з позивачкою ОСОБА_1 , а перед Новим 2012 роком ОСОБА_8 залишив сім`ю. Згодом вона, свідок ОСОБА_33 , довідалась, що у ОСОБА_8 є коханка. Ій, ОСОБА_35 відомо, що десь весною 2010 р. сім`я ОСОБА_8 купили автомобіль, купили до 2000 р. гараж, мали дачу, ОСОБА_8 були станки для металу та дерева, які коштували 10000 грн.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснила, що вона була головою ОСББ по АДРЕСА_6 і в 2010 році, коли організовували ОСББ, то ходила по квартирах. У 2010 році вона була у квартир АДРЕСА_5 і бачила як ОСОБА_8 з ОСОБА_3 робили ремонт у квартирі. Коли оформляли документацію на право властності на квартири в ОСББ до Коломийського МБТІ вони разом здавали документи. . ОСОБА_8 та ОСОБА_3 разом були на зборах ОСББ, вона їх знала як жильців будинку, була у них неодноразово в квартирі, і час від часу бачила їх разом. Це було десь у 2010 році. ОСОБА_8 та ОСОБА_1 разом не бачила Поховання ОСОБА_8 здійснювала ОСОБА_33 , ОСОБА_8 був членом правління ОСББ до 2013 р., їй відомо, що ОСОБА_8 працював.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 приїхав восени в 2009 р. із заробітків, почав робити ремонти у квартирі АДРЕСА_5 з ОСОБА_3 .. Проживали на 6-ому поверсі з ОСОБА_3 у її квартирі. У 2010 році ОСОБА_3 і ОСОБА_1 перейшли проживати у картиру № НОМЕР_2 ОСОБА_1 . Він робив ремонти і так вони познайомились. ОСОБА_1 він не знав, побачив тільки в суді. У 2010 р. зустрічали Новий рік - була ОСОБА_3 та ОСОБА_8 . Йому відомо, що ОСОБА_1 їздив за кордон, купив автомобіль, зробив ремонт, допомагала ОСОБА_3 . Коли приходив у квартиру АДРЕСА_5 був сирець, речі з`явились у 2010 році. ОСОБА_8 ночував у ОСОБА_3 , будували разом дачу. ОСОБА_8 говорив, що з ОСОБА_3 будуть жити разом у квартирі ОСОБА_8 на третьому поверсі будинку АДРЕСА_6 .У 2009 році ОСОБА_8 проживав разом з ОСОБА_3 на 6-ому поверсі вказаного будинку. Позивачку ОСОБА_8 він не бачив у квартирах НОМЕР_2 і НОМЕР_12 вказаного будинку

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи, і оцінивши досліджені докази в сукупності, суд доходить наступних висновків.

Згідно з положеннями п.1 ч.5 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Встановлено, що відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області 11.10.2013 року, позивачка 18.09.1976 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , який після реєстрації шлюбу змінив прізвище на « ОСОБА_8 ». У даному витязі також зазначені відомості, що 26.01.1994 року вказаний шлюб розірвано, актовий запис №16 (т.1 а.с.13).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 та позивач ОСОБА_1 повторно одружилися 08.08.2008 р. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №333 (т.1 а.с.12 ).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого повторно 19.07.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, вказаний шлюб розірвано 27.10.2009 р., актовий запис № 163 (т.1 а.с.14).

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на житло, виданого 31.03.1996 р. Бюро по приватизації державного житлового фонду та зареєстрованого 11.01.2001 р. Коломийським МБТІ в реєстрову книгу за № 5053, ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частинах належить квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 16).

На фототаблицях із зазначеними датами 17.10.2010 р., 04.06.2011 р. та 02.09.2011 р. зображено перебування ОСОБА_8 та відповідача ОСОБА_3 разом в колі друзів та спільного святкування певних подій (т.1 а.с.143-147).

ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_3 одружилися 17.05.2013 р. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №138, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (т.1 а.с.187 ).

Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Коломия Івано-Франківської області (т.1 а.с.15).

Відповідно до положень ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1-3 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до правил, вказаних в ч.ч.1, 3, 4 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Частинами 1-3 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Ст.63 СК України передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до правил ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 ст.74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з п.п.19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", передбачено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. При застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до правил ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Із долучених до матеріалів справи листа та поштових конвертів, адресованих ОСОБА_8 із Ірландії позивачці ОСОБА_1 , із датами їх відправлення 20.05.2003 р., 03.09.2003 р., 04.11.2003 р., та конверта, який адресований позивачкою ОСОБА_8 20.06.2007 року, вбачається, що між ними була переписка під час перебування ОСОБА_8 на роботі у вказаній країні (т.1 а.с.28-33).

Відповідно до квитанцій про сплату пайових внесків ОСОБА_8 в 2007, 2008, 2012 та 2013 роках вносив до Коломийського садівницького товариства «ІНФОРМАЦІЯ_7» членські внески за земельну ділянку - сад № НОМЕР_4 , масив (вул.) «Дружба» у вказаному товаристві, а також плату за гараж № НОМЕР_5 , НОМЕР_11 в 2007- 2009 роках в Г.Б. К. «ІНФОРМАЦІЯ_8». Згідно з довідкою від 08.10.2013 року ОСОБА_8 з 11.08.2006 року був членом даного гаражно-будівельного кооперативу та власником гаража № НОМЕР_1 (т.1 а.с.44, 45, 57, 58, 68).

Відповідно до квитанцій, які містяться в матеріалах справи, від імені ОСОБА_8 здійснювалася оплата послуг телефонного зв`язку з 2005 року по січень 2013 року за номером телефону «5 58 17» (т.1 а.с. 47-56).

Перебування ОСОБА_8 в Ірландії в 2003 р., 2007 р. підтверджується фототаблицями (стор.1-9) , а також спільне перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_1 на святкуваннях днів народжень в колі сім`ї та друзів, спільне відвідування певних місць в 1998-2006, 2010 роках (т.1 а.с.59-67).

Позивач зазначила, що ОСОБА_8 працюючи в Ірландії, надавав матеріальну допомогу їй та дітям, підтримував з ними сімейні стосунки, в тому числі спілкування, однак наведені підстави не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя. Крім того, факт спільного проживання однією сім`єю відповідно до ст.234 ЦПК України, ст.74 СК України, стосується правовідносин, які виникли після 01 січня 2004 року, тому, підлягають до задоволенню позовні вимоги в частині встановлення факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_8 в період з 01.01.2004 року до 08.08.2008 року, оскільки ні позивачка, ні ОСОБА_8 не перебували в будь-якому іншому шлюбі. Крім того, позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про залишення позовної вимоги в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю нею та ОСОБА_8 в період з 27.01.1994 р. по 01.01.2004 р., без розгляду (т.2 а.с. 203-204). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 18.05.2017 року вищевказану позовну вимогу залишено без розгляду (т.2 а.с. 216-217).

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживаютьу фактичних шлюбних відносинах, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Встановлено, що відповідно до квитанцій про сплату пайових внесків ОСОБА_8 в 2007, 2008, 2012 та 2013 роках вносив до Коломийського садівницького товариства « ІНФОРМАЦІЯ_7» членські внески за земельну ділянку - сад АДРЕСА_3 у вказаному товаристві, а також плату за гараж № НОМЕР_5 , НОМЕР_11 в 2007- 2009 роках в Г.Б. К. «ІНФОРМАЦІЯ_8». Згідно з довідкою від 08.10.2013 року ОСОБА_8 з 11.08.2006 р. був членом даного гаражно-будівельного кооперативу та власником гаража № НОМЕР_1 (т.1, а.с.44, 45, 57, 58, 68).

Як вбачається із квитанцій на ім я ОСОБА_8 останнім здійснювалася оплата послуг телефонного зв`язку з 2005 року по січень 2013 року за номером телефону «5 58 17» (т.1, а.с. 47-56).

З наданих позивачем фототаблиць (стор.1-9) вбачається та стверджується перебування ОСОБА_8 в Ірландії (в 2003, 2007 роках), а також спільне перебування ОСОБА_8 та позивача ОСОБА_1 на святкуваннях днів народжень в колі сім`ї та друзів, спільне відвідування певних туристичних місць, місць їх спільного відпочинку та проведення спільно дозвілля,1998-2006, 2010 роках (т.1, а.с.59-67)).

Факт проживання однією сім`єю позивачки та її колишнього чоловіка стверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_27 ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_46 .

Відповідачка ОСОБА_3 заперечила факт спільного проживання позивачки та ОСОБА_8 однак, ні нею, ні її представником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних заперечень. Твердження вказаного представника, що місцем проживання ОСОБА_8 в період його роботи в Ірландії була саме ця країна суд вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_8 перебував на роботі тимчасово, періодично приїжджав додому, тобто у вищевказану спільну квартиру АДРЕСА_1 , підтримував протягом всього періоду роботи зв`язок з позивачкою, тому суд вважає, що в зв`язку з тимчасовим перебуванням в Ірландії він не змінював свого постійного і зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання в зазначеній квартирі.

Крім того судом встановлено та не заперечується сторонами, що в період з 01.01.2004р. по 08.08.2008 р. ні позивачк ні її чоловік ОСОБА_8 не перебували в будь-якому іншому шлюбі.

Судом встановлено, що відповідно до наданих ПАТ КБ «ПриватБанк» виписок по особових рахунках № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , відкритих на ім`я ОСОБА_8 , розмір грошового вкладу становить 5 000 доларів США, а розмір нарахованих на вказаний вклад відсотків - 860 доларів США (т.2 а.с.11-22).

Відповідачкою ОСОБА_3 та її представником не зазначено будь-якого іншого джерела походження вказаних коштів ніж вказане позивачкою, а саме, що вказані грошові кошти зароблені в період спільного проживання ОСОБА_8 та позивачки.

В зв`язку з вищенаведеним суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо встановлення спірного факту за період з 01.01.2004 року по 08.08.2008 року та з 28.10.2009р по 01.12.2011р. і визнання спільною сумісною власністю спірного гаражу та грошових коштів.

Судом також встановлено, що відповідно до листа - відповіді Центру надання послуг, пов`язаних з використанням транспортних засобів з обслуговування м.Коломиї, Коломийського, Городенківського та Снятинського районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області №1195 від 18.10.2013 р. автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, номерний знак « НОМЕР_8 », згідно з базами даних автоматизованого обліку зареєстрованого транспорту Державтоінспекції області АІПС «Автомобіль» та НАІС зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дата реєстрації вказаного автомобіля - 25.02.2010 р. (тимчасовий облік), 25.08.2010 р. (постійний облік (т.1, а.с.27)).

Віповідачки ОСОБА_3 не вказано і не доведено джерела походження грошових коштів, за які придбано вказаний автомобіль, а також, що такий придбаний саме в зв`язку з проведенням ремонту у вищевказаній квартирі АДРЕСА_5 . При цьому не заперечується той факт, що після остаточного повернення з Ірландії ОСОБА_8 перебував на обліку в Коломийському міськрайонному центрі зайнятості, де отримував незначну допомогу по безробіттю. Вказане також підтверджується довідками даної установи від 21.01.2015 р., згідно з якими ОСОБА_8 перебував на зазначеному обліку протягом лютого-квітня 2010 року, допомога по безробіттю вказана «0», а за січень, лютий 2011 року - в загальному розмірі 825, 86 грн. (т.1, а.с.240, 241).

Крім того, ОСОБА_3 та її представник посилаються на письмові пояснення ОСОБА_8 від 09.10.2010 р., які містяться у вищевказаному відмовному матеріалі №2236/3137, де зафіксовано, що ОСОБА_8 проживає з ОСОБА_3 протягом останніх чотирьох місяців, тобто з червня 2010 року. Натомість спірний автомобіль зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 25.02.2010 р., тому заперечення ОСОБА_3 проти позовних вимог, що стосуються вказаного майна, суд також вважає необґрунтованими.

Вирішуючи іншу частину позовних вимог, суд враховує покази допитаних в судових засіданнях свідків. Суд вважає, що цьому є об`єктині причини, адже вказані обставини стоcуються особистого життя і не можуть бути достеменно відомі стороннім особам. Враховуючи, що позивачка в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_8 залишив сім`ю в грудні 2011 року, ненадання обгрунтованих заперечень даного факту відповідачкою ОСОБА_3 , визнання позовних вимог іншими відповідачами, суд вважає, що позовні вимоги, що стосуються встановлення спірного факту проживання однією сім`єю, підлягають задоволенню, а саме за період з 01.01.2004р. по 08.08.2008р. та з28.10.2009 р. по 01.12.2011 р. Суд вважає, що протягом цього часу ОСОБА_8 лише зустрічався з ОСОБА_3 , тобто створював видимість спільного проживання, що не має жодного юридичного значення.

Судом встановлено, що відповідно до копій будівельного паспорта на будівництво садового будинку в АДРЕСА_3 , виданого 08.10.2012 р. відділом архітектури та містобудування управління архітектури, містобудування та капітального будівництва Коломийської міської ради, повідомлення ІФ 23 про початок виконання будівельних робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованого інспекцією державного архітектурно-будівельною контролю в Івано-Франківській області від 18.01.2013 р. за № 8н ОСОБА_8 зазначений замовником вказаного будівництва ( т.1 а.с. 140- 141).

Копією довідки №298, виданою проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро відділом архітектури та містобудування 17.12.2012 р., стверджується, що ОСОБА_8 був забудівником зазначеного садового будинку, згідно з розробленою проектною документацією вказане будівництво відноситься до ІІ категорії складності згідно ДБН А2.2-3-2004 С.29 т згідно державного класифікатора ДК 018-2000 присвоєно код 1110.4 (т.1 а.с.143).

Оскільки факт проживання з 01.01.2012 року ОСОБА_8 з відповідачкою ОСОБА_3 , не заперечується ніким зі сторін, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не потребує доказування, то позовні вимоги, що стосуються спірного садового будинку, суд вважає безпідставними і в задоволенні цієї частини вимог слід відмовити.

Представником відповідача ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено копію постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 17.07.2019 р., якою рішення Коломийського міськрайонного суду від 01 березня 2019 року за позовом ОСОБА_5 залишено без змін. Вказаним рішенням позов ОСОБА_5 (відповідача по даній справі) задоволено частково: визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 29.12.2010 року № 383 в частині оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 ; визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, яке видане виконавчим комітетом Коломийської міської ради на ім`я ОСОБА_8 19.01.2011року; визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_2 (т.4 а.с. 43-52).

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В зв`язку з цим відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України позивачці слід присудити понесені нею судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує вартість спірного майна, вказану у документах, наданих позивачкою, оскільки вказана вартість ніким не оспорювалась.

Щодо витрат на правову допомогу, то на їх підтвердження позивачкою не доведено, що вона понесла дані судові витрати саме в зв`язку із даною справою, та не присуджує їх.

На підставі наведеного та ст.ст. 321, 372 ЦК України, ст.ст.3, 63, 68, 70, 74 СК України, керуючись ст. 88, 268, 256, 213-215, 294 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с.Острівець Городенківського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_9 з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцем м.Коломия, Івано-Франківської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Коломия Івано-Франківської області, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 р. по 08.08.2008 р. та в період з 28.10.2009 р. по 01.12.2011 р.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_8 майно, набуте ними за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме:

-грошові кошти на депозитному особовому рахунку № НОМЕР_6 ( договір SAMDN7215 ) в сумі 5 000, 00 доларів США та депозитній картці № НОМЕР_7 в сумі 860,00 доларів США, відкритих на ім`я ОСОБА_8 в ПАТ КБ «Приват Банк»;

- гараж № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_8» за адресою АДРЕСА_4;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрованого за ОСОБА_8 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ( одну другу ) частину грошових коштів на депозитному особовому рахунку № НОМЕР_6 (договір SAMDN7215 ) в сумі 5 000, 00 доларів США та депозитній картці № НОМЕР_7 в сумі 860,00 доларів США, відкритих на ім`я ОСОБА_8 в ПАТ КБ «Приват Банк`та припинити право спільної сумісної власності на дане майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ( одну другу ) частину гаража № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_8» за адресою АДРЕСА_4 та припинити право спільної сумісної власності на дане майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ( одну другу ) частину автомобіля марки VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрованого за ОСОБА_8 та припинити право спільної сумісної власності на дане майно.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 по 336 (триста тридцять шість) гривень 13 копійок з кожної, судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_9 ;

ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_11 ;

ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_10 ;

ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_10 .

Суддя Беркещук Б. Б.