КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/9025/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11130/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бондаренко О.В., по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області, особа, відносно якої розглядається справа: ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Турченко В.В звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1-4).

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є зятем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає протягом останнього часу разом із своєю донькою ОСОБА_3 , та зятем ОСОБА_1 , оскільки потребує постійного стороннього догляду та піклування в силу свого похилого віку та у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я.

Так, протягом останніх трьох років стан психічного здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , різко погіршився, що проявляється у стрімкому зниженні пам`яті та втраті набутих побутових навичок, у зв`язку з чим, 04.05.2023 року її було поміщено на стаціонарне лікування до КНП КОР «ОПНМО». Згідно виписки з історії хвороби № 1518 від 24.05.2023, протягом лікування у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмічено дезорієнтацію в просторі, втраті побутових навичок, обмеження інтересів, виражене зниження пам`яті, як наслідок, потреба у постійному догляді та нагляді, їй було встановлено діагноз: деменція при хворобі Альцгеймера , зі стійкою втратою працездатності.

В силу свого захворювання, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, в зв`язку з чим, виникла потреба у призначенні їй опікуна. Коло близьких родичів ОСОБА_2 складається з її дочки - ОСОБА_3 , сина - ОСОБА_5 та зятя - ОСОБА_1 , інших близьких родичів вона не має. Син ОСОБА_2 - ОСОБА_5 близько двох років тому виїхав до Естонії на постійне місце проживання та не має наміру в майбутньому повертатися до України. Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_3 фізично не може опікуватися своєю матір`ю, оскільки в силу захворювання матері, остання часто проявляє агресію до своєї дочки, чинить їй фізичний опір при виконанні дочкою звичайних побутових щоденних справ, таких як прийом їжі та ліків, гігієнічні процедури, переодягання, тощо. Заявник - ОСОБА_1 бажає доглядати свою тещу і бути її опікуном, він має таку можливість, проживає разом із дружиною та тещею за однією адресою, за місцем проживання характеризується позитивно, стан його здоров`я та матеріальний стан дозволяють йому бути опікуном.

На даний час всі обов`язки по догляду за ОСОБА_2 у повній мірі виконує заявник, він дбає про створення належних побутових умов для проживання своєї тещі, про її повноцінне харчування, регулярні медичні обстеження, інші умови для її комфортного життя. Відтак, просила задовольнити вимоги заяви (а.с. 1-4).

Заінтересованою особою - органом опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області надане до суду рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 грудня 2023 року за № 997, за яким орган опіки та піклування відмовив у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що в останньої є дочка - ОСОБА_3 , яка не має вагомих причин для відмови від виконання обов`язків опікуна, та як дочка, відповідно до ст. 51 Конституції України зобов`язана піклуватися про свою матір (а.с. 95-96, 113).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області, особа, відносно якої розглядається справа: ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки, задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною та встановлено над нею опіку. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено. До вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством, тимчасово покладено обов`язки опікуна над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області, залишивши її під наглядом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 149-155).

Не погодившись з рішенням суду, 18 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Турченко В.В. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 та ухвалити нове, яким призначити опікуном ОСОБА_6 - ОСОБА_1 (а.с. 162-164, 179-181).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним у зв`язку з неправильністю встановлення обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

При призначення опікуна обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном та підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряться органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Судом було встановлено, що заявник ОСОБА_7 перебуває у сімейних відносинах з ОСОБА_2 , між ним склалися приязні взаємовідносини, остання сприймає та дослухається до зятя, а заявник має можливість дбати про недієздатну особу. Крім того, заявник має задовільний стан здоров`я, який дозволяє йому постійно надавати соціальні послуги, до кримінальної відповідальності не притягувався, за допомогою до лікаря- нарколога та лікаря - психіатра не звертався, являється фізичною особою-підприємцем та станом на січень 2023 року отримав дохід у сумі 2 390 881 грн., за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, бере активну участь у громадському житті будинку, тактовний, ввічливий, за період проживання жодних зауважень від мешканців будинку не надходило, має на праві власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , тобто у повній мірі відповідає вимогам, встановленим законодавством для осіб, які здійснюють опіку.

Проте, судом першої інстанції вказані обставини не прийняті до уваги, при прийняті рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном ОСОБА_2 , так як при прийняті вказаного рішення суд опирався на рішення органу опіки та піклування від 12.12.2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначення його опікуном. Дослідженими обставинами в судовому засіданні конкретно доведено, що донька ОСОБА_8 - ОСОБА_3 хворіє на тяжкі захворювання, які унеможливлюють виконання нею у повній мірі обов`язків опікуна. Крім того, її мати ОСОБА_2 в силу свого захворювання не пам`ятає її, не сприймає, здійснює прояви агресії щодо неї, в зв`язку з чим вона навіть фізично не може опікуватися матір`ю, натомість її чоловік, заявник у справі, ОСОБА_7 навпаки має позитивний впив на матір, завжди знаходить з нею спільну мову, постійно опікується нею, створюючи їй найкомфортніші умови для проживання. Інших близьких родичів у ОСОБА_2 немає.

Попри те, що у судовому засіданні встановлено, та доведено, що обов`язки опікуна бажає здійснювати ОСОБА_9 , який є членом сім`ї недієздатної особи, який не має обмежень, за яких він не може бути опікуном, не має протипоказань до виконання обов`язків опікуна та має можливість надавати недієздатній особі допомогу, опікуватися нею, забезпечувати реалізацію нею законних особистих немайнових і майнових прав та інтересів - останньому було відмовлено в призначенні його опікуном недієздатної ОСОБА_2 .

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 336/5652/18 звернуто увагу на те, що відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватись особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечують нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Виходячи з викладеного, висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном тієї чи іншої особи носить суто рекомендаційний характер у вигляді наданої органом опіки та піклування пропозиції, і ніяк не може розцінюватись судом як категоричний та беззаперечний доказ, на підставі лише якого заявнику відмовлено у задоволенні його заяви (а.с. 162-164, 179-181).

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року переглядається апеляційним судом лише в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Особи, якіберуть участьу справідо судуне прибули,про часта місцерозгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення заявника ОСОБА_1 та особи відносно якої розглядається питання про визнання недієздатною ОСОБА_2 повернулись із відміткою працівників пошти про відсутність адресатів за зазначеними ними адресами, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаних осіб до суду не надходили. Поряд з цим, ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом 12 вересня 2024 року був сповіщений 05 липня 2024 року повідомленням його представника - адвоката Турченко В.В., про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення суду. Представник ОСОБА_2 - адвокат Павлецька М.А. була сповіщена 15 червня 2024 року на зазначену нею адресу, про що є відмітка працівників пошти про вручення адресату особисто поштового відправлення суду, подальші повідомлення вказаної особи повернулись із відмітками працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Представником заінтересованої особи - органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради Київської області - Гирявець М.В. подана письмова заява з проханням розглянути справу без участі представника заінтересованої особи, за наявними у матеріалах справи документами (а.с. 194-204, 207-222).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. При цьому, участь сторін та їх представників в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не є обов`язковою (частина 2 ст. 372 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вищезазначене та положення ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, вматеріалах справи відсутнє подання та/або висновок органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , а відсутність цього подання унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки опікуна.

Колегія суддів погодилася з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 17,18,20,21,22,27,34).

08 вересня 2021 року ОСОБА_2 було встановлено діагноз: дисциркуляторна енецефалопатія з помірно вираженими ознаками кортикальної церебральної атрофії; 16 травня 2023 року ОСОБА_2 було встановлено діагноз: церебральна мікроангіопатія gr. 1 за шкалою Fazekas, атрофічні зміни головного мозку; з 04.05.2023 року по 24.05.2023 року ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП КОР «ОПНМО» де їй було встановлено діагноз: Деменція при хворобі Альцгеймера; з 02.05.2023 року ОСОБА_2 перебуває на обліку та лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» з приводу зміни особистості органічного ґенезу з погіршенням інтелектуально - мнестичними змінами.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 345-ц за результатами проведення судово-психіатричної експертизи КНП КОР «ОПНМО» МОЗ України від 15 листопада 2023 роу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - судинну атеросклеротичну деменцію (F-01.800 за МКХ-10), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними(а.с. 81-82).

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; з 10 травня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отже являється зятем недієздатної особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; психіатричних показань до виконання обов`язків опікуна немає, за медичною допомогою до лікаря - нарколога не звертався; має задовільний стан здоров`я, який дозволяє йому постійно надавати соціальні послуги; станом на 29.05.2023 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває; являється фізичною особою - підприємцем та станом на січень 2023 року отримав дохід - 2390881,71 грн; за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, приймає активну участь у громадському житті будинку, тактовний, ввічливий, за період проживання жодних зауважень, нарікань від мешканців будинку не надходило; має на праві власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 17.11.1995, виданого виконкомом Білоцерківської міської ради народних депутатів, зареєстрованого за № 12615 у книзі № 109 (а.с. 7-16,26).

Допитана у судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_3 дала показання, що вона являється дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони усі проживають однією сім`єю періодично за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_3 . Мати її не пам`ятає та не сприймає, однак слухається та сприймає заявника у справі. Її чоловік являється приватним підприємцем, фізично здоровий, тому має можливість доглядати за ОСОБА_2 , а вона за станом здоров`я не має можливості доглядати за матір`ю. Її брат - ОСОБА_5 близько трьох років проживає в Естонії і не збирається повертатися до України, не допомагає і не бажає забрати до себе матір для догляду. ОСОБА_2 хворіє вже близько трьох років, а з початком повномасштабного вторгнення РФ до України її стан значно погіршився, тому після лікування в КНП КОР «ОПНМО» вони із чоловіком забрали матір до себе. Вона, як дочка, готує їсти, пере одяг, прибирає по господарству, але переодягнути, помити, погодувати та дати ліки матері не має змоги, адже вона її не слухається і фізично з нею справитися важко. Вона працює цілий день, а чоловік має вільний графік роботи, тому має більше можливостей доглядати за матір`ю (а.с. 121-124).

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні районного суду дала показання, що вона працює у Комунальному некомерційному підприємстві Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» лікарем - психіатром з лютого 2020 року, має стаж роботи 5,5 років. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у БМР № 4 та проходила у неї лікування, приводив її на огляд ОСОБА_1 , скарги на зятя ОСОБА_2 не заявляла, якщо б такі були, то про це було б зазначено у картці амбулаторного хворого (а.с. 146-148).

З матеріалів справи та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 грудня 2023 року за № 997 вбачається, що орган опіки та піклування відмовив у призначенні ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що в останньої є дочка - ОСОБА_3 , яка не має вагомих причин для відмови від виконання обов`язків опікуна, та як дочка, відповідно до ст. 51 Конституції України зобов`язана піклуватися про свою матір (а.с.95-96, 113).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 55 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

В постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20 викладена правова позиція, згідно якої «при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Згідно п. 3.1 Правил опіки та піклування, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 30 червня 2022 року в справі № 552/3443/20 (провадження № 61-15239св21).

Аналіз ч. 1 ст. 60 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 300 ЦПК України також міститься в постановах Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 184/858/19 (провадження № 61-13874св20), від 19 квітня 2021 року у справі № 755/12409/15-ц (провадження № 61-22566св19), в яких викладено висновок, що відсутність подання та/або висновку органу опіки та піклування з приводу призначення фізичної особи опікуном унеможливлює вирішення судом вказаного питання, оскільки саме на орган опіки та піклування покладено обов`язок дослідження обставин щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Враховуючи вищевикладені правові висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 1 ст. 60 ЦК України в сукупності з ч. 1 ст. 300 ЦПК України, апеляційний суд зауважує, що у суду першої інстанції в даному випадку були відсутні підстави для призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , адже від органу опіки та піклування не надано подання та/або висновку з приводу призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

При цьому, в матеріалах справи міститься витяг з протоколу № 12 засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради від 12 жовтня 2023 року (а.с.95-96) та рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 12 грудня 2023 року за № 997 (а.с.113) з яких вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні його опікуном ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що в останньої є дочка - ОСОБА_3 , яка не має вагомих причин для відмови від виконання обов`язків опікуна, та як дочка, відповідно до ст. 51 Конституції України зобов`язана піклуватися про свою матір.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому колегія суддів їх відхилила.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 12 вересня 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова