Номер провадження: 22-ц/813/635/24
Головуючий у першій інстанції Роїк Д. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - адвоката Подорожнього А.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гузь Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - адвоката Подорожнього Андрія Сергійовича на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Роїк Д.Я., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно, скасування запису з державного реєстру, встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, спільного проживання,

встановив:

11.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», який неодноразово уточнювала (т.1, а.с.32-39, 82-90), третя особа: Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі, в якому просила суд:

- встановити факт належності правовстановлюючого документу на квартиру ОСОБА_3 , а саме що договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 від імені покупця був укладений ОСОБА_3 , який помер25.09.2014 року;

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 ;

- скасувати запис із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності № 23790971 від 01.12.2017 року на нерухоме майно: кв. АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»;

- визнати право власності на кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ;

- стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на придбання нею кв. АДРЕСА_1 , але оформлення права власності на сина, який залишився без квартири після розірвання шлюбу. 15.12.2007 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 з ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 купив вищевказану квартиру.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час оформлення спадщини, позивачці стало відомо, що державним виконавцем першого Малиновського відділу ДВС Одеського МУЮ накладено арешт на все майно ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа, виданого Київським районним судом м. Одеси на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2010 року у справі № 2-2457/2010, згідно якого було стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 476,92 доларів США, що за курсом НБУ на момент ухвалення рішення становить 328 285,67 грн; 142 159,12 грн., - штраф та пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання та судові витрати у справі (т.2, а.с.65-66).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 липня 2015 року було відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року вищевказане заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2010 року було скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_3 були задоволені частково (т.2, а.с.67-69).

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 жовтня 2016 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2010 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишений без розгляду (т.1, а.с. 54). Ухвала суду набрала законної сили.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вважала, що з червня 2015 року ПАТ «Банк Форум» у будь-якому разі повинен був знати про смерть ОСОБА_3 , наявність спадкоємців після його смерті, оскільки разом з подачею заяви про перегляд заочного рішення до суду була надана копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та документи про прийняття спадщини після його смерті ОСОБА_1

24 квітня 2016 року ПАТ «Банк Форум» звертався до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, тобто через півтора року після смерті ОСОБА_3 (т.2, а.с.42-47).

Проте, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси суду від 25 квітня 2018 року провадження у справі було закрито, оскільки відсутній предмет спору, і не встановлено наявності заборгованості (т.1, а.с. 55).

На протязі цього часу ні ПАТ «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., ні представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у судове засідання не з`являлися, необхідних документів не надавали. Ухвала суду набрала законної сили. З цих підстав ОСОБА_1 вважає, що не може бути звернено стягнення на предмет іпотеки, так як сплив строк на звернення з вимогами кредитора до спадкоємців відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року, у справі за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , відповідачку визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді кв. АДРЕСА_1 (т.1, а.с.56-57).

Тільки після цього ОСОБА_1 дізналася про укладення 04 жовтня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» договору про відступлення права вимоги, та про витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 листопада 2018 року №145213757, згідно даних якого 07 грудня 2017 року реєстратором Іскровим О.В., Одеська обласна філія КП «Центр державної реєстрації», Одеська область, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 38577544, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі іпотечного договору від 18 квітня 2008 року.

ОСОБА_1 зазначає, що дізналася про порушення своїх прав тільки 01.08.2018 року, що реєстрація права власності на квартиру здійснено з порушенням вимог ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», так як відсутня копія письмової вимоги про усунення порушень; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання письмової вимоги.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2018 року скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26.06.2018 року.

Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2021 року до участі у справі в якості третьої особи залучена ОСОБА_2 дочка спадкодамця, яка також прийняла спадщину (т.2, а.с.115-116)

Незаконність реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» ОСОБА_1 обґрунтовує також вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валют.

Позивач Говоруха також зазначила, що оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не мало правових підстав для пред`явлення вимог до ОСОБА_1 , то ОСОБА_1 вважає належним способом захисту її прав - визнання протиправним та скасування запису з Державного реєстру речових прав та їх обтяжень.

ОСОБА_1 також посилається на заведення спадкової справи в Малиновській державній нотаріальній конторі у м. Одесі, що підтверджує мешкання ОСОБА_3 в Малиновському районі м. Одеси. Іншого нерухомого майна, місця проживання ОСОБА_3 в Малиновському районі м. Одеси, матеріали справи не містять.

Крім цього, даний факт підтверджується відповідачем, оскільки по усім справам ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначає ОСОБА_3 як основним квартиронаймачем, всю кореспонденцію надсилає для ОСОБА_3 на цю адресу.

Згідно договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 від 15 грудня 2007 року, покупцем є ОСОБА_3 , оскільки при укладені договору купівлі-продажу був використаний паспорт, у якому була допущена помилка в зазначені імені ОСОБА_3 , а саме замість імені « ОСОБА_7 » було зазначене « ОСОБА_8 ».

В подальшому зазначена помилка була виправлена шляхом видачі нового паспорту із зазначенням імені « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Свідоцтво про смерть 25 вересня 2014 року ОСОБА_3 було видано ОСОБА_1 з зазначенням імені « ОСОБА_7 ».

У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні імені ОСОБА_3 в свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах, які були виявлені під час звернення до нотаріуса, у ОСОБА_1 виникли складнощі щодо нотаріального оформлення прийняття спадщини після смерті її сина, ОСОБА_3 .

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 звернулася з вимогою про встановлення того факту, що власник кв. АДРЕСА_1 « ОСОБА_3 » та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про смерть від 25 вересня 2014 року, актовий запис № 9709, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 25 вересня 2014 року, є однією особою.

Також ОСОБА_1 вважала, що вона прийняла спадщину після смерті свого сина, оскільки користується квартирою тільки вона, сплачує комунальні платежі, тільки вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проти чого ніхто не заперечує.

Оскільки ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не визнає її право власності, оспорює це право, та враховуючи, що іншим чином визнати право власності на квартиру ОСОБА_1 не може, оскільки отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії то вона звернулася з позовом про визнання права власності в порядку ст.392 ЦК України та просила її позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково (т.2, а.с.131-143).

Встановлено факт належності правовстановлюючих документів на кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , право власності на яку отримано за договором купівлі-продажу від 15.12.2007 року, укладеному між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано протиправним та скасовано запис з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності: номер запису про право власності 23790971 від 01.12.2017 року на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , номер об`єкта в РПВН 5784068, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10, за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Визнано право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» судові витрати в розмірі 14 120,35 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - адвокат Подорожній А.С. ставить питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних (т.2, а.с.149-158).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гузь Г.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (т.2, а.с.202-206).

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_9 у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 941/0/15-23 від 28 вересня 2023 року, на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.), 20.10.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Заїкін А.П. ОСОБА_10 (т.3, а.с.2).

В подальшому, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 року, судді Заїкін А.П., Погорєлова С.О. замінені на постійно діючий склад колегії суддів: Громіка Р.Д., Даргомерецького М.М. (т.3, а.с.4).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи у Київському районному суді м. Одеси представник ПАТ «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., припинив приходити до судових засідань, але повідомив, що на підставі договору від 04 жовтня 2017 року №754-Ф про відступлення прав вимоги, який укладений між ПАТ «Банк Форум», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», останній є кредитором за кредитним договором від 18 квітня 2008 року №0054/08/08-КЕ та договорами поруки, укладеними з ОСОБА_6 і ОСОБА_3 .

Через неявку в судове засідання представників як ПАТ «Банк Форум», так і ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 січня 2018 року, яка набрала законної сили, позов ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості був залишений без розгляду (т.1, а.с.54).

Крім того, провадження у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, який був пред`явлений через півтора року після смерті ОСОБА_3 , ухвалою суду від 25 квітня 2018 року, яка також набрала законної сили, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору (т.1, а.с.55).

З цих підстав ОСОБА_1 вважає, що не може бути звернено стягнення на предмет іпотеки, т.я. відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України сплив строк на звернення з вимогами кредитора до спадкоємців.

Крім того, позивач ОСОБА_1 зазначила, що 01 серпня 2018 року, зламавши замки на вхідних дверях, у вищевказану квартиру проникли невідомі особи, які діяли за дорученням від ТОВ «ФК «Дніпроінвестгруп». Вказала, що вони із застосуванням насильства проти ОСОБА_1 викинули її з квартири разом з її речами, встановили сигналізацію і нові замки, мотивувавши свої дії заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про позбавлення права користування жилим приміщенням, згідно якого визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою ОСОБА_1 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року вищевказане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2018 року було скасовано.

Незаконність реєстрації права власності на квартиру за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» ОСОБА_1 обґрунтовує також вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким заборонено примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.

Також позивач ОСОБА_1 посилалась на приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку», якими регламентовано особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою.

Сплив визначених ст. 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що в даному випадку необхідно встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки зазначені обставини підтверджуються наявними у справі доказами, про що суд детально вказав в оскаржуваному судовому рішенні, з чим повністю погоджується колегія суддів.

Що стосується договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 15 грудня 2007 року, згідно якого покупцем є ОСОБА_3 , оскільки при укладені договору купівлі-продажу був використаний паспорт, у якому була допущена помилка в зазначені імені ОСОБА_3 , а саме замість імені « ОСОБА_7 » було зазначене « ОСОБА_8 ».

В подальшому зазначена помилка була виправлена шляхом видачі нового паспорту із зазначенням імені « ОСОБА_7 ».

Крім того, в Свідоцтві про смерть 25 вересня 2014 року ОСОБА_3 , яке було видано позивачу ОСОБА_1 , було також зазначено ім`я: « ОСОБА_7 ».

З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов також правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, так як у зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні імені ОСОБА_3 в свідоцтві про смерть та правовстановлюючих документах, які були виявлені під час звернення до нотаріуса, у позивача ОСОБА_1 виникли складнощі щодо нотаріального оформлення прийняття спадщини після смерті її сина, ОСОБА_3 .

При цьому, суд правильно виходив із вимог, передбачених ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, згідно яких у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. А тому в даному випадку, суд дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку єдиним способом визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 є визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за рішенням суду.

Оскільки згідно даних спадкової справи №322/2015, на а.с.22 якої знаходиться заява ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_3 від 07 квітня 2016 року про прийняття спадщини (т.2, а.с.23), то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку спірну квартиру успадкували два спадкоємця першої черги, які звернулися із заявами про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_3 .

У зв`язку з цим суд дійшов також правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_1 має право отримати у власність в порядку спадкування за законом тільки 1/2 частину квартири, що належала ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 і надаючи апеляційну скаргу на ухвалене судове рішення, представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» посилався на те, що він у законному порядку набув права вимоги кредитним договором від 18 квітня 2008 року №0054/08/08-КЕ, так як до нього перейшли всі права первісного кредитора ПАТ «Банк Форум» в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і за договорами поруки, іпотеки.

У зв`язку з цим, 01 грудня 2017 року було проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом договору іпотеки, укладеному між ПАТ «Банк Форум» і ОСОБА_3 , на підставі Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127.

При цьому, представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначив, що ще в жовтні 2017 року він направив іпотекодержателю ОСОБА_3 письмове повідомлення про необхідність погашення всієї суми кредитної заборгованості, після чого реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно було здійснено 01 грудня 2017 року, тобто зі спливом визначеного законом 30-денного строку з моменту направлення повідомлення (т.2, а.с.173-174).

Однак матеріали справи не мають доказів отримання позивачем ОСОБА_11 вимоги про необхідність погашення всієї суми кредитної заборгованості, що свідчить про незаконність і передчасність реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Зазначені обставини свідчать про те, що рішення суду першої інстанції в цій частині є законним і обгрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час борг за кредитним договором від 18 квітня 2008 року №0054/08/08-КЕ погашений, так як матеріали справи не мають доказів відсутності заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Судовий збір позивач ОСОБА_1 сплатила за вимоги майнового і немайнового характеру у загальному розмірі 4 120,35 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у позові ОСОБА_1 зазначила про заплановані нею витрати на професійну правничу допомогу, які складають 25 600 грн.

Разом з тим, на підтвердження цих доводів ОСОБА_1 надала суду квитанцію про сплату за професійну правничу допомогу грошових коштів в розмірі 10 000 грн. (т.1, а.с.21)

З цих підстав, суд погодився з доводами ОСОБА_1 про необхідність відшкодування на її користь з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову та наданих квитанцій про понесені витрати, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі у загальному розмірі 14 120,35 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року змінити в редакції цієї постанови.

В решті рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Через відпустку судді Драгомерецького М.М., повне судове рішення складено 29.04.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький