Справа № 457/288/24
провадження №2-др/457/3/24
25 квітня 2024 року м. Трускавець
Трускавецький міський суд Львівської області
в складі: головуючого - судді Грицьківа В.Т.
секретар судового засідання Ринда О.О.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
Заочним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 19.03.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 196 000,00 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1960,00 грн.
Правнича допомога по договору про надання правничої допомоги за №15/2023 від 28.12.2023 оплачена ним в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій про оплату правничої допомоги від 28.12.2023 та від 08.04.2024.
Позивач зазначає, що розгляд справи відбувався без участі сторін, тому він не міг зробити відповідну заяву в судовому засіданні. Також докази понесення судових витрат не могли бути подані раніше оскільки повна сплата гонорару відбулась після ухвалення судом рішення по справі, тому просить ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
Дослідивши заяву додані до неї документи, матеріали цивільної справи № 57/288/24 провадження № 2/457/106/24, суд приходить до наступного:
Згідно з п.3 ч.1, ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Судом встановлено, що заочним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 19.03.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 196 000,00 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1960,00 грн.
На підтвердження понесених ним витрат за надання правової допомоги надав:договір № 15/2023 про надання правничої допомоги від 28.12.2023, додаткову угоду № 1 від 28.12.2023, акт приймання передачі наданих послуг № 1 від 05.04.2024, копії квитанцій про оплату правничої допомоги від 28.12.2023 та від 08.04.2024.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Дана позиція судду також узгоджена з висновками наведеними в ухвалі Львівського апеляційного суду від 08.04.2024 у справі № 447/1279/23.
Суд дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, не може погодитися із заявленою сумою витрат на правову допомогу, яку понесено позивачем та вважає таку завищеною.
Дана справа розглядалась в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
Як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 05.04.2024, то в ньому зазначено надання правової допомоги, а саме:
- попередня консультація адвоката зі спірних питань - 1 год.;
- підготовка проекту вимоги про передачу оплаченого товару - 1 год. 30 хв.;
- підготовка проекту вимоги про повернення попередньої оплати - 1 год. 30 хв.;
- підготовка проекту позовної заяви - 6 год.
Оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів суд враховує, що ця справа не є складною справою, також суд враховує обсяг матеріалів які отримані адвокатом для додання їх до позовної заяви, а тому вважає, що витрати на правничу допомогу є дещо завищені.
Суд не має застережень до кваліфікації адвоката чи якості виконання ним обов`язків, підготовлених ним документів. Разом з тим, суд, враховуючи складність та категорію цієї справи, дійшов висновку, що заявлений до відшкодування за рахунок відповідача розмір витрат на правову допомогу є завищеним та неспівмірним із складністю справи. Суд визнає, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.
Підсумовуючи вищенаведене, суд вважає справедливим відшкодування позивачу його судових витрат на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.
Керуючись статтею 270 ЦПК України, суд ,-
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч грн.)
У задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Суддя: В. Т. Грицьків