Справа № 369/5812/23
Провадження № 2/369/1101/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04.09.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченко А.В.,

при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи № 369/5812/23 за позовною заявою заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області (надалі «Прокурор») звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області (надалі «Позивач») до ОСОБА_1 (надалі «Відповідач»), у якому прокурор просив:

1. Усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 01.10.2019 з індексним номером № 48956902 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:5291.

2. Усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,2719 га з кадастровим номером :01:008:5291, що розташована в с. Крюківщина Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 .

3. Стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури (м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2) судовий збір за наступними реквізитами: отримувач Київська обласна прокуратура; ; банк отримувача Держказначейська служба України м. Київ; МФО 820172; рахунок отримувача UA0015641.

Підставою пред`явлення позову прокурор обґрунтовував тим, що Києво-Святошинською окружною прокуратурою встановлено порушення вимог земельного та лісового законодавства під час реєстрації права приватної власності на земельну ділянку на території Вишенвої міської ради Бучанського району Київської області.

Встановлено, що на підставі рішення Крюківщинської сільської ради 12 сесії 6 скликання № 10/13 від 27.12.2011 ОСОБА_2 видано державний акт на право власності серія ЯМ №315760 на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0914 га, за кадастровим номером :01:008:0269, що розташована у АДРЕСА_1 .

Даний акт зареєстровано 29 травня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03389.

Також, на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Крюківщинської сільської ради від 19.05.2009 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності серія ЯД №924053 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1805 га, за кадастровим номером :01:008:0192, що розташована у АДРЕСА_1 .

Даний акт зареєстровано 22 листопада 2009 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №47.

В подальшому, право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 .

Надалі, на підставі заяви ОСОБА_1 , що посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. від 18.04.2019 № 2472 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:008:0192 та :01:008:0269 об`єднані в одну, якій присвоєно кадастровий номер :01:008:5291.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2023 № 322393937 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:5291 площею 0,2719 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48956902 від 01.10.2019.

Водночас, опрацюванням зазначених документів установлено, що рішення 26 сесії Крюківщинської сільської ради 5 скликання від 19.05.2009 та рішення 12 сесії Крюківщинської сільської ради 6 скликання № 10/13 від 27.12.2011 прийняті з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, внаслідок чого рішення про скасування права приватної власності на земельну ділянку має буте скасоване, а остання має бути повернута у власність держави.

Встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Київське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування.

Так, факт віднесення спірної земельної ділянки, до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, Проектом організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, Планом лісових насаджень Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Київської області лісовпорядкування 2003 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу.

Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» № 02-733 від 18.09.2017 спірна земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал 1, виділ 19 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство), яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а саме планом лісонасаджень, картою-схемою розподілу території лісгоспу.

Крім того, згідно відповіді ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/817 від 17.10.2018 спірна земельна ділянка накладається на земельну ділянку в кварталі 1 Васильківського лісництва постійним користувачем якої є ДП «Київське лісове господарство», а межі та площа кварталу 1 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року відповідає межам та площі згідно матеріалів лісовпорядкування за 2004 рік.

Накладення спірної земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення також підтверджується листом ВО «Укрдержліспроект» від 06.03.2023 із долученими витягом з картографічної бази даних кварталу 1 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Таким чином, перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:008:5291 у приватній власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд суперечить вимогам п. ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 21.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання 04.09.2024 року позивач та відповідач не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач відзив на позов не подав. Прокурор подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

На підставі рішення Крюківщинської сільської ради 12 сесії 6 скликання № 10/13 від 27.12.2011 ОСОБА_2 видано державний акт на право власності серія ЯМ №315760 на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0914 га, за кадастровим номером :01:008:0269, що розташована у АДРЕСА_1 .

Даний акт зареєстровано 29 травня 2012 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03389.

Також, на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Крюківщинської сільської ради від 19.05.2009 ОСОБА_3 видано державний акт на право власності серія ЯД №924053 на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1805 га, за кадастровим номером :01:008:0192, що розташована у АДРЕСА_1 .

Даний акт зареєстровано 22 листопада 2009 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №47.

В подальшому, право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 .

Надалі, на підставі заяви ОСОБА_1 , що посвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С. від 18.04.2019 № 2472 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:008:0192 та :01:008:0269 об`єднані в одну, якій присвоєно кадастровий номер :01:008:5291.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2023 № 322393937 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:008:5291 площею 0,2719 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 48956902 від 01.10.2019.

Водночас, опрацюванням зазначених документів установлено, що рішення 26 сесії Крюківщинської сільської ради 5 скликання від 19.05.2009 та рішення 12 сесії Крюківщинської сільської ради 6 скликання № 10/13 від 27.12.2011 прийняті з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, внаслідок чого рішення про скасування права приватної власності на земельну ділянку має буте скасоване, а остання має бути повернута у власність держави.

Так, відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Частиною 2 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Таким чином, Земельним кодексом України встановлено пріоритетність норм цього кодексу для застосування до земельних відносин, що виникають при використанні лісів.

Статтею 1 Лісового кодексу України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 5 Лісового кодексу України).

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення.

Інших випадків, які б передбачали надання у приватну власність земель лісогосподарського призначення, законодавство не містить.

Згідно ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні спеціалізованого лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель державної власності лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Київське лісове господарство» на підставі матеріалів лісовпорядкування.

Так, факт віднесення спірної земельної ділянки, до земель лісогосподарського призначення підтверджується Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» 2015 року, Проектом організації та розвитку лісового господарства Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Державного лісогосподарського об`єднання «Київліс» 2004 року, Планом лісових насаджень Васильківського лісництва Виробничої частини ДЛГО «Київліс» Київської області лісовпорядкування 2003 року, планово-картографічними матеріалами, а саме планами лісонасаджень, картами-схемами розподілу території лісгоспу.

Відповідно до листа ДП «Київське лісове господарство» № 02-733 від 18.09.2017 спірна земельна ділянка частково накладається на земельну ділянку ДП «Київське лісове господарство» (квартал 1, виділ 19 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство), яка перебуває у постійному користуванні вказаного підприємства на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а саме планом лісонасаджень, картою-схемою розподілу території лісгоспу.

Крім того, згідно відповіді ДП «Київське лісове господарство» № 02-02/817 від 17.10.2018 спірна земельна ділянка накладається на земельну ділянку в кварталі 1 Васильківського лісництва постійним користувачем якої є ДП «Київське лісове господарство», а межі та площа кварталу 1 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство» згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року відповідає межам та площі згідно матеріалів лісовпорядкування за 2004 рік.

Накладення спірної земельної ділянки на землі лісогосподарського призначення також підтверджується листом ВО «Укрдержліспроект» від 06.03.2023 із долученими витягом з картографічної бази даних кварталу 1 Васильківського лісництва ДП «Київське лісове господарство».

Таким чином, перебування земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:008:5291 у приватній власності з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд суперечить вимогам п. ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України.

За приписами ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Порядок вилучення земельних ділянок врегульовано ст. 149 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідно до ст. 151 Земельного кодексу України юридичні особи, зацікавлені у вилученні земельних ділянок, наданих у постійне користування із земель державної чи комунальної власності, для суспільних потреб та у викупі земельних ділянок, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності, зобов`язані до початку проведення проектних робіт погодити з власниками землі, крім викупу земельних ділянок з підстав, що допускають можливість їх примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності, і землекористувачами, органами державної влади або органами місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, місце розташування об`єкта, розмір земельної ділянки та умови її вилучення (викупу) з урахуванням комплексного розвитку території, який би забезпечував нормальне функціонування на цій ділянці і прилеглих територіях усіх об`єктів та умови проживання населення і охорону довкілля.

Отже, рішення про вилучення (припинення права) земельної ділянки за погодженням із землекористувачем має право приймати відповідний орган державної влади, який в силу вимог ст. ст. 6, 19 Конституції України зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ДП «Київське лісове господарство», як постійний користувач спірної земельної ділянки згідно листів № 02-02/884 від 19.11.2018 та № 02-02/872 від 12.11.2018 повідомило, що на момент прийняття рішень сільської ради згоду на вилучення з постійного користування частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:008:0269 та частини земельної ділянки лісогосподарського призначення з кадастровим номером :01:008:0192 не надавало.

Окрім того вбачається, що під час відведення земельних ділянок у приватну власність порушено порядок зміни їх цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Стаття 42 Лісового кодексу України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.

Відповідно до ч. 2 цієї статті переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя.

Водночас, згідно листа Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства від 21.11.2018 № 04-48/2557 управління не надавало погодження на зміну цільового призначення земельних ділянок.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокуратури, що Крюківщинською сільською радою змінено цільове призначення лісогосподарських земель без погодження відповідного державного органу лісового господарства та без попереднього прийняття відповідного рішення.

Так, порушення порядку зміни цільового призначення земель відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, визнання недійсними угод щодо земельних ділянок.

Таким чином, зміна цільового призначення спірної земельної ділянки та реєстрація права приватної власності на неї здійснена з порушенням вимог ст.ст. 20, 83, 116, 141, 142, 149 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб.

Водночас, згідно п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Згідно до постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 № 807-IX до складу Бучанського району Київської області включено Вишневу міську територіальну громаду, у зв`язку з ліквідацією Києво-Святошинського району.

Отже, розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для лісогосподарських потреб в межах населених пунктів на даний час покладено на Бучанську районну державну адміністрацію, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 122, п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Статтею 373 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Враховуючи викладене вище, на думку суду прокурором надані суду належні та допустимі докази на підтвердження своєї позиції, а тому суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підтверджуються наявними матеріалами справи, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог прокурора, судові витрати понесені Київською обласною прокуратурою зі сплати судового бору за подання позовної заяви в розмірі 5 368,00 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом скасування державної реєстрації права власності, повернення земельних ділянок задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області (08293, Київська обл., м. Буча, вул. Інститутська, 22; ідентифікаційний код 44014159) права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення шляхом скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: від 01.10.2019 з індексним номером № 48956902 із скасуванням державної реєстрації права ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:5291.

Усунути перешкоди у здійсненні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області (08293, Київська обл., м. Буча, вул. Інститутська, 22; ідентифікаційний код 44014159) права користування та розпорядження земельною ділянкою лісогосподарського призначення площею 0,2719 га з кадастровим номером :01:008:5291, що розташована в с. Крюківщина Бучанського району Київської області, шляхом її повернення на користь держави в особі Бучанської районної державної адміністрації Київської області від ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2; ідентифікаційний код 02909996) 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено: 12.09.2024 року.

Суддя А.В. Янченко