Справа № 404/1307/20
Номер провадження 2/404/361/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

при секретарі Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (, вул. Кирилівська, 40, м. Київ), третя особа: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про відшкодування майнової шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.08.2019 ОСОБА_3 , керував автомобілем «Renault Megane» р.н. НОМЕР_4 в присутності його власника ОСОБА_1 на підставі посвідчення водія, полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. О 08 годині 10 хвилин рухався по автодорозі М-13 Кропивницький-Платонове, зі сторони міста, в напрямку міста Новоукраїнка. На 4 кілометрі наздогнав вантажний автомобіль з маніпулятором. Вантажний автомобіль рухався з меншою швидкістю ніж він. Ні дорожні знаки, ні дорожня розмітка не забороняли йому здійснити маневр обгону. Він ввімкнув показник лівого повороту, переконався, що зустрічного транспорту не має, став виконувати маневр «обгону». Виїхав на смугу зустрічного руху то побачив, що по переду вантажного автомобіля з маніпулятором рухається легковий автомобіль «Volkswagen Tiguan» НОМЕР_5 . Він рухався в правій смузі їх напрямку. Швидкість руху автомобіля «Volkswagen Tiguan» відповідала швидкості вантажного автомобіля з маніпулятором. У нього з`явилась така думка, що зазначений автомобіль супроводжує вантажівку. Коли автомобіль «Renault Megane», під керуванням ОСОБА_3 порівнявся з автомобілем «Volkswagen Tiguan», під керуванням ОСОБА_2 , останній неочікувано став приймати вліво на смугу зустрічного руху і своїм переднім лівим колесом допустив зіткнення з правим переднім колесом автомобіля «Renault Megane». Після зіткнення автомобіль «Volkswagen Tiguan» продовжував зміщуватись вліво по напрямку їх руху і тим самим виштовхував автомобіль «Renault Megane», на ліву сторону проїзної частини, чим змусив ОСОБА_3 на перехресті повернути вліво в напрямку села Новопавлівка, уникаючи більш тяжких наслідків. Після зіткнення ОСОБА_3 запитав у водія автомобіля «Volkswagen Tiguan»: «Ти, що в дзеркало не бачив, що я завершую обгін?». На що той відповів, що не бачив. Внаслідок зіткнення обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. За фактом дорожньо-транспортної пригоди на водія ОСОБА_4 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення, а саме: ним порушено п. 2.3. б), 14.2.6, 14.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП. Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. ОСОБА_3 не погодився і подав апеляційну скаргу. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.12.2019 постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019, скасовано, провадження по справі закрито в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП. Причиною ДТП стало те, що водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» під керуванням ОСОБА_2 , під час зміни напрямку руху не переконався в безпеці свого маневру (перестроювання) порушив пункт 10.1, 10.3 ПДР України, які вказують на те, що у разі зміні напрямку руху, перестроюванню водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, 14.3 ПДР України водієві транспортного засобу, якого обгоняють забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями. Згідно звіту № 181/19 від 19.09.2019 про оцінку автомобіля «Renault Megane» встановлено, що вартість його відновлюваного ремонту автомобіля станом на 23.08.2019 складає 87025,18 грн; вартість матеріального збитку, станом на 23.08.2019 складає 53976,78 грн. За виготовлення звіту про експертну оцінку позивачем сплачено 1500 грн. За евакуацію пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Renault Megane», за маршрутом с. Вільне вул. Завадівська, 1А - сплачено 800 грн. За правничу допомогу, пов`язану з представленням законних інтересів у судових засіданнях сплачено 5000 грн. Отже, загальна сума матеріальних збитків складає: 53976,78 грн + 1500 грн + 800 грн + 5000 грн = 61276,78. На час дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Volkswagen Tiguan», яким керував ОСОБА_2 , мав діючий страховий поліс АО № 2030210 виданий ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Даний поліс підтверджує, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну одному потерпілому становить 100 000 грн. Просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 5800 витрат на правничу допомогу та евакуацію автомобіля та стягнути з ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» 55476,78 грн матеріальної шкоди.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 березня 2020 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 квітня 2020 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 вересня 2020 року витребувано для огляду з Кіровоградського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу № 390/1298/19 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 лютого 2021 року витребувано у начальника Служби автомобільних доріг у Кіровоградській області ( вул. Полтавська,38 м. Кропивницький,25015) Довідку з інформацією про встановлення і розташування дорожніх знаків на автомобільній дорозі М-13 «Кропивницький-Платонове» на 4 км, перед перехрестям з другорядною дорогою, а саме дорогою яка веде до с. Новопавлівка та с. Вільне.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2024 року по справі призначено судову інженерно-транспортну експертизу, проведення якої доручити експертам Кропивницького відділення Київського НДІСЕ.

04 червня 2020 року представник відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» надіслав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо позовних вимог позивача. Зазначає, що 20.08.2019 між ОСОБА_5 та ПрАТ « УПСК» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № АО/2030210. Головною умовою для покладення відповідальності на особу відшкодувати шкоду є наявність складу цивільно-правової відповідальності. Факт протиправної поведінки ОСОБА_2 та наявності причинно-наслідкового зв`язку не підтверджено належними та допустимими доказами. Тому відсутні правові підстави для покладення на ОСОБА_2 відповідальності у виді відшкодування шкоди позивачу.Просить в позові відмовити в повному обсязі.

04 серпня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Любович Л.В. надіслала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує щодо позовних вимог позивача. Зазначила, що 23.08.2019 на автодорозі Кропивницький - Платонове, ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Renault Megane», грубо вимоги п. п. 2.3, 14.2.(б) «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч», 14.6 «Обгін заборонено на перехресті», перед перехрестям з другорядною дорогою, де встановлено відповідний знак 1.22 «Перехрещення з другорядною дорогою», почав обгін автомобіля «Volkswagen Tiguan», яким керував ОСОБА_2 , і який подав сигнал про намір повороту ліворуч, і допустив з ним зіткнення. Позивач в позові не зазначає, що підставою для скасування постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської, якою ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і закриття провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення Кропивницьким апеляційним судом, послугувало те, що суд прийшов висновку про невідповідність протоколу про адміністративне порушення та додатків до нього, складених відносно ОСОБА_3 , вимогам ст. 256 КУпАП, а не тому, що ОСОБА_3 не є винуватцем ДТП. Тим більше, що як в районному так і в апеляційному судах було достовірно встановлено, що ОСОБА_3 не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, перед перехрестям з другорядною дорогою почав обгін, що заборонено, що і стало причиною ДТП. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача адвокатом Бабковим О.О. наданий висновок експерта № 20-5520/5529 від 11.11.2020, виконаний Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ за його зверненням.

18 січня 2021 року на вимогу ухвали судді Кіровського районного суду м. Кіровограда надано для огляду з Кіровоградського районного суду Кіровоградської області адміністративну справу № 390/1298/19 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП.

01 квітня 2024 року представник відповідача адвокат Любович Л.В., не погоджуючись з висновком експерта, наданий представником позивача, подала клопотання про призначення судової-транспортної експертизи, виконання якої доручити експертам Кропивницького відділення НДІСЕ.

В клопотанні зазначила, що експертиза, надана представником позивача, проведена за вихідними даними, які не в повній мірі відображають обстановку і обставини, які передували ДТП і потребує проведення ще деяких досліджень. Експерту не було надано відомостей про те, що в автомобілі «Volkswagen Tiguan» був ввімкнутий покажчик лівого повороту, що зіткнення відбулося на правій смузі руху, тобто на смузі руху, по якій рухався автомобіль «Volkswagen Tiguan». Також є невідповідність у самих висновках експерта, який сам стверджує, що для зміни смуги руху автомобіля «Renault Megane», потрібна ділянка дороги довжиною близько 40 м, в той же час зазначаючи, що водій автомобіля «Renault Megane», за будь яких умов встигав закінчити обгін до перехрестя, навіть на відстані 30 м, не беручи також до уваги те, що ширина проїзної частини, яка пересікає проїзну частину по якій рухалися вищевказані автомобілі, складає 6,9 м, тобто водій автомобіля «Renault Megane», повинен був, при наданих експертом розрахунках, закінчити обгін за перехрестям, а не до його початку, і при цьому експертом не взято до уваги те, що попереду автомобіля «Volkswagen Tiguan» рухався ще один вантажний автомобіль. Експерт явно вийшов за межі звернення про призначення саме інженерно-транспортної (авто технічної) експертизи, та провів окрім авто-технічної експертизи ще й транспортно-трасологічну експертизу, тобто комплексну експертизу, яка йому не була призначена. Також експерт вийшов за межі питання «Якщо зіткнення відбулося переднім лівим колесом автомобіля «Volkswagen Tiguan» з переднім правим колесом автомобіля «Renault Megane», то чи міг водій автомобіля «Renault Megane», завершити обгін до перехрестя?. Не досліджуючи автомобілі, тільки на підставі твердження представника позивачки, що зіткнення відбулося саме так, як вказав представник, експерт провів транспортно-трасологічне дослідження, не вказавши при цьому, відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, у висновку на факти, виявлені під час проведення експертизи, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання, та на обставини, що сприяли (могли сприяти) вчиненню правопорушення. За таких обставин необхідно направити справу на нову інженерно-транспортну (авто технічну) експертизу.

11 липня 2024 року від експерта Кропивницького відділення Київського НДІСЕ надійшов висновок від 11.07.2024 року № 1108/24-27 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Заперечують проти висновка експерта від 11.07.2024 року № 1108/24-27.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_7 не визнали позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у відзиві та у висновку експерта від 11.07.2024 року № 1108/24-27.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду відзив.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.08.2019 року на трасі М-13 Кропивницький-Платоново, зі сторони міста в напрямку м. Новоукраїнка, трапилась ДТП за участю двох транспортних засобів, а саме: «Renault Megane» державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 в присутності власника транспортного засобу ОСОБА_1 та «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , власником транспортного засобу «Renault Megane» є ОСОБА_1 , яка надала право керувати транспортним засобом ОСОБА_3 .

Постановою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.12.2019 року постанову Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23.09.2019 року скасовано, провадження по справі закрито.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО № 2030210.

Відповідно до звіту № 181/19 про оцінку автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 від 19.09.2019 та Акту прийняття передачі наданих послуг по визначенню вартості відновлюваного ремонту автомобіля від 19.09.2019 року, вартість відновлювального ремонту станом на 23.08.2019 року 87 025,18 грн., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля станом на 23.08.2019 року 53 976,78 грн., вартість наданих послуг по проведенню авто товарознавчого дослідження 1500 грн., яка було сплачена ОСОБА_1 згідно розрахункової квитанції серії ААКЄ № 007473.

За евакуацію пошкодженого результаті ДТП автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ОСОБА_1 було сплачено 800 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт від 23.08.2019 року та розрахунковою квитанцією серії ВААВ № 654338.

Відповідно до матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст.. 124 КУпАП (№ 390/1298/19, номер провадження 3/390/480/19) надані покази водія ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Згідно показів водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_9 , він рухався по вищевказаній автодорозі зі швидкістю приблизно 80 км/год наздогнав вантажний автомобіль, який рухався з меншою швидкістю, ніж він, та переконавшись, що зустрічного транспорту немає включив покажчик лівого повороту і розпочав обгін вантажного автомобіля. Виїхавши на смугу зустрічного руху, побачив, що попереду вантажного автомобіля рухається автомобіль «Volkswagen Tiguan», швидкість якого була приблизно 70 км/год, але потім почала зменшуватися. Покажчиків повороту він не бачив. Коли він порівнявся з автомобілем «Volkswagen Tiguan», водій несподівано для нього став приймати вліво, на смугу зустрічного руху і своїм переднім лівим колесом допустив зіткнення з правим переднім колесом керованого ним автомобіля. У момент зіткнення швидкість автомобіля «Volkswagen Tiguan» була приблизно 40 км/год. Після зіткнення автомобіль «Volkswagen Tiguan» продовжував зміщуватися вліво по напрямку їх руху і тим самим виштовхував його автомобіль на ліву сторону, та змусив його на перехресті повернути вліво. Дорожнього знаку 1.22 ««Перехрещення з другорядною дорогою» не бачив, так як напевне він був перекритий транспортними засобами, який він обганяв. Протокол про адмінправопорушення складений на нього і постановою Кіровоградського районного суду м Кіровограда його визнано винним за ст. 124 КУпАП. Він оскаржив цю постанову до Кропивницького апеляційного суду, яким постанову скасовано і справу закрито.

Згідно показів водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» ОСОБА_10 він рухався по вищевказаній автодорозі зі швидкістю приблизно 70 км/год. Попереду і ззаду нього в попутному напрямку рухалися вантажні автомобілі. Перед перехрестям стояв дорожній знак 1.22 ««Перехрещення з другорядною дорогою», який стояв з правого боку автодороги і автомобілями не перекривався. На перехресті він мав намір повернути наліво, тому приблизно за 300 м від перехрестя ввімкнув покажчик повороту наліво, продовжуючи рухатись прямолінійно. У дзеркалі заднього виду він бачив вантажний автомобіль, який рухався ззаду, а за ним рухався автомобіль «Renault Megane», який перебував ближче до середини дороги. Перед здійсненням повороту ліворуч він знизив швидкість, зайнявши положення ближче до середини дороги, не виїжджаючи на зустрічну смугу руху. В цей час відбулося зіткнення, автомобіль «Renault Megane», вдарив правим переднім колесом в ліве переднє колесо його автомобіля, після чого поїхав вліво. Він також повернув вліво і зупинився зразу за перехрестям, за автомобілем «Renault Megane».

Відповідно висновку експерта № 20-5520/5529 від 11.11.2020, виконаний Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ, який був наданий представником позивача, експерт дійшов висновку, що:

1. Указані водіями місця зіткнення під умовними позначками № 3 у схемі місця ДТП

від 23.08.2019 знаходяться поза перехрестям.

2. ПДР України не регламентують відстань від перехрестя, з якої забороняється обгін.

Обгін необхідно закінчувати до межи перехрестя за умов відсутності розмітки, або до початку лінії 1.1 ПДР, що передує перехрестю за умов її наявності.

3. Водій автомобіля «Renault Megane», по заданих технічно спроможних обставинах

розвитку пригоди встигав закінчити обгін до перехрестя.

4. Належні дії водія автомобіля «Renault Megane», в умовах виконання обгону, який

був можливий та безпечний по заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди, з моменту виявлення маневрування автомобіля «Volkswagen Tiguan», яким регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, які передбачають застосування гальмування при необхідності аж до зупинки.

5. Водій автомобіля «Renault Megane» по заданих технічно спроможних обставинах

розвитку пригоди не мав технічної можливості уникнути пригоди.

6. По заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди належні дії водія

автомобіля «Volkswagen Tiguan», регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 14.3 ПДР, згідно з якими водій повинен був перед початком маневрування ліворуч впевнитися в його безпеці і по факту знаходження на зустрічній смузі автомобіля «Renault Megane», який виконував його обгін, дати йому дорогу.

7. По заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди водій автомобіля

«Volkswagen Tiguan» належним виконанням вимог пунктів 10.1 та 14.3 ПДР мав технічну можливість уникнути зіткнення.

8. Покази водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», про зіткнення на перехресті та

механізм розвитку ДТП технічно неспроможні.

9. По заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди дії водія автомобіля

«Volkswagen Tiguan», які не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 14.3 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Згідно висновку експерта №1108/24-27 від 11.07.2024 року, наданий Кропивницьким відділенням Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮУ встановлено:

1. по першому питанню - в умовах даної події величина безпечного інтервалу між автомобілем «Renault Megane» та автомобілем «Volkswagen Tiguan» під час обгону має становити не менше 1,45 м (згідно коментарів до ПДР, для приблизного орієнтування при виборі інтервалу слід враховувати, що при зустрічному русі він повинен складати від 1м до 2м і при попутному 0,8м до 1,8м);

2. по другому питанню - в дорожніх умовах, що передували ДТП дії водія автомобіля «Renault Megane» ОСОБА_3 , що мали бути направлені на забезпечення безпеки регламентувались вимогами п. 2.3 (б) і (д), 13.1, 13.3 та 14.2 (б) ПДР. У випадку, якщо на ділянці дороги, де водій має намір здійснити обгін, є перехрестя, дії водія також регламентовані вимогами п. 14.6 (а) ПДР;

3. по третьому питанню - в дорожніх умовах, що передували ДТП дії водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» ОСОБА_2 регламентувались вимогами 2.3 (б), 9.4, 10.1, 10.4 та 14.3 ПДР;

4. по четвертому питанню - оскільки в наданих на дослідження матеріаліх відсутні об`єктивні дані про координати руху автомобіля «Volkswagen Tiguan» по відношенню до правого краю проїзної частини, вирішити питання «Чи дотримувався водій автомобіля «Renault Megan» при виконанні маневру обгону безпечного бокового інтервалу, зважаючи на те, що ДТП відбулось на смузі руху автомобіля «Volkswagen Tiguan», не представляється можливим;

5. по п`ятому, шостому, сьомому питанню з причин, що зазначені в дослідницькій частині, вирішити дані питання не представляється можливим.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. Докази повинні бути належними, допустими та достовірними, що регламентує ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України, тобто докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем доведена неправомірна поведінка ОСОБА_2 під час вчинення ДТП.

Так, суд приймає до уваги висновок судової-інженерно транспортної (автотехнічної) експертизи по дослідженню обставин ДТП, наданої позивачем, № 20-5520/5529 від 11.11.2020

При дослідженні висновків експерті суди виходить з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

У висновку експерта від 11.07.2024 № 1108/24-27, виконаного за результатами проведення даної експертизи, відсутні відповіді в категоричній (встановленій) формі на всі питання (на питання 5,6,7 взагалі відсутні) поставлені судом на вирішення експертизи. Остання проводилася з урахуванням поданих сторонами доказів та наявності двох версій розвитку подій та дорожньої обстановки під час ДТП, наведених обома учасниками зіткнення.

Відповідно до висновку експерта № 20-5520/5529 від 11.11.2020, виконаний Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз МЮ, експерт дійшов висновку, що:

1. Указані водіями місця зіткнення під умовними позначками № 3 у схемі місця ДТП

від 23.08.2019 знаходяться поза перехрестям.

2. ПДР України не регламентують відстань від перехрестя, з якої забороняється обгін.

Обгін необхідно закінчувати до межи перехрестя за умов відсутності розмітки, або до початку лінії 1.1 ПДР, що передує перехрестю за умов її наявності.

3. Водій автомобіля «Renault Megane», по заданих технічно спроможних обставинах

розвитку пригоди встигав закінчити обгін до перехрестя.

4. Належні дії водія автомобіля «Renault Megane», в умовах виконання обгону, який

був можливий та безпечний по заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди, з моменту виявлення маневрування автомобіля «Volkswagen Tiguan», яким регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, які передбачають застосування гальмування при необхідності аж до зупинки.

5. Водій автомобіля «Renault Megane» по заданих технічно спроможних обставинах

розвитку пригоди не мав технічної можливості уникнути пригоди.

6. По заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди належні дії водія

автомобіля «Volkswagen Tiguan», регламентувалися вимогами пунктів 10.1 та 14.3 ПДР, згідно з якими водій повинен був перед початком маневрування ліворуч впевнитися в його безпеці і по факту знаходження на зустрічній смузі автомобіля «Renault Megane», який виконував його обгін, дати йому дорогу.

7. По заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди водій автомобіля

«Volkswagen Tiguan» належним виконанням вимог пунктів 10.1 та 14.3 ПДР мав технічну можливість уникнути зіткнення.

8. Покази водія автомобіля «Volkswagen Tiguan», про зіткнення на перехресті та

механізм розвитку ДТП технічно неспроможні.

9. По заданих технічно спроможних обставинах розвитку пригоди дії водія автомобіля

«Volkswagen Tiguan», які не відповідали вимогам пунктів 10.1 та 14.3 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з фактом ДТП.

Аналізуючи зазначений висновок у взаємозв`язку із іншими доказами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній обстановці яка склалась мав би керуватися вимогами пунктів 10.1 та 14.3 ПДР, згідно з якими водій повинен був перед початком маневрування ліворуч впевнитися в його безпеці і по факту знаходження на зустрічній смузі автомобіля «Renault Megane», який виконував його обгін, дати йому дорогу.

Проаналізувавши пояснення обох учасників ДТП, суд приходить до висновку, що вони також підтверджують те, що ОСОБА_2 мав би можливість уникнути ДТП, виконавши б вимоги пунктів 10.1 та 14.3 ПДР.

Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 54 276 грн (55 476 грн. 2000 грн. франшизи (згідно Полісу № АО / 2030210) = 53 476 грн + 800 грн. за послуги евакуатора = 54 276 грн.) та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2000 грн.

Вирішуючи в порядку ст.141 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами, судом відзначається, що позивачем заявлено судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 840,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2ст. 133 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та, враховуючи, що позов позивача задоволено частково до відповідачів ПрАТ «УПСК», на підставі чого з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 822 грн. 30 коп., а з відповідача ОСОБА_2 18,50 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст.137ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 4-6статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Крім того, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відтак, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.

Крім того, як роз`яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України, в редакції Закону 2004 року. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На професійну правничу допомогу, а саме складання документів та розгляді справи позивач витратила 5000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 21 лютого 2020 року та квитанцією до прибуткового касового ордеру №55.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Підсумовуючи, можна зробити висновок що положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 р. №5076-VIвстановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014р. у справі «East/West Aliance Limited» проти України») при визначенні судом розміру витрат на правничу допомогу слід враховувати чи були витрати фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим. При цьому, обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обгрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З огляду на вищевказане, суд стягує з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5672 грн, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 128 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (вул. Кирилівська, 40, м. Київ), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування майнової шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 54 276 грн.

Стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5672 грн та судовий збір в розмірі 822,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 128 грн та судовий збір в розмірі 18,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 04.11.2024.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда