РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., представника відповідача адвоката Нечая Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Володимир цивільну справу за позовом «Моторне (транспортне) страхове бюро України» (МТСБУ), інтереси якого представляє адвокат Лисенко М.П. до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України у червні 2024 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь суму завданої шкоди в порядку регресу, пов`язаною з регламентною виплатою у розмірі 256510 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 3847 грн. 65 коп.

Позовні вимоги мотивувало тим, що 24.04.2022 приблизно о 01 год. 20 хв. на автодорозі між селами Охнівка та Овадне Володимир-Волинського району, поза населеним пунктом відповідач керуючи транспортним засобом (мотоциклом) марки «ІЖ-Ю-5К», д.н.з НОМЕР_1 , здійснив наїзд на самовільно створений блок - пост у вигляді споруди з шин з піском, унаслідок чого сам отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир, ОСОБА_2 , помер від отриманих травм на місці пригоди.

Право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника набула дружина загиблого, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_4 , 2016.р.н, доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н. Право на отримання відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання набула, ОСОБА_6 .

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Таким чином, відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобові.

Своїми діями відповідач порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП.

Відомості про кримінальне прав порушення за фактом ДТП були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000200 з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України та розпочате досудове розслідування.

Дії відповідача з керування джерелом підвищеної небезпеки завдав шкоду спричинив смерть потерпілого, що підтверджується доказами по справі. При цьому немає доказів наявності непереборної сили та умислу потерпілого. Тому відповідач має нести цивільне відповідальність за смерть особи незалежно від того, чи були його дії протиправними.

Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п.41 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», 30.05.2022 представник потерпілої ОСОБА_3 , яка діє в інтересах дітей загиблого сина ОСОБА_4 , 2016 р.н, доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н., на підставі Договору про надання правничої допомоги, звернулася до позивача із відповідними заявами про страхове відшкодування випалити, пов`язаною із втратою годувальника (до 14 років) у розмірі 234000, 00 грн. Також 30.05.2022 представник потерпілої ОСОБА_6 , на підставі довіреності від 25.05.2022, звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування виплати, пов`язаної із витратами на поховання у розмірі 22510 грн.

Водночас 27.05.2022 представник потерпілого ОСОБА_3 , яка діє в інтересах дітей загиблого сина ОСОБА_4 , 2016.р.н, доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н., на виконання вимог ст.33 Закону, звернувся до позивача із відповідною заявою про настання ДТП.

За результатами звернення представників потерпілих та розгляду їхніх заяв, позивачем було відкрито регресну справу №84423.

Отже, в силу настання передбачених Законом підстав у позивача виник обов`язок відшкодувати потерпілому заподіяну відповідачем шкоду.

Позивач на виконання вимоги ст.41 Закону, на підставі довідки №1 від 21.11.2022 і Наказу №3/11488 від 21.11.2022, довідки №2 від 21.11.2022 і Наказу №3/11678 від 22.11.2022, а також довідки №3 від 23.11.2022 і Наказу №3/11829 від 25.11.2022 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 256 510, 00 грн. Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилась на основі: наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламенту виплату.

Позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем, за даною підставою сумарно на 256 510, 00 грн.

З огляду на викладене, а також у зв`язку із невідшкодуванням збитків відповідачем в добровільному порядку, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 11.07.2024 року цивільну справу прийнято до провадження, позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити за правилами загально позовного провадження, призначено підготовче судове засіданні.

Ухвалою суду від 30.10.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача МТСБУ в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Нечай Ю.М. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 своєї вини у настанні ДТП не визнає. На даний час в суді на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000200 відносно ОСОБА_1 з кваліфікацією за ст.287 КК України. Згідно матеріалів досудового розслідування транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, та й взагалі хто керував слідчі не змогли встановити. Тобто, на момент розгляду даної справи вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП внаслідок якої загинув потерпілий не встановлена судовими рішеннями, відсутні докази його винуватості, що додані до позову, тому усі сумніви щодо події та винності особи мають тлумачитись на його користь.

Суд, вислухавши сторону відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності та надавши їм оцінку, встановив наступні факти.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № №0000200, внесеного 24 квітня 2022 року за ч.2 ст.286 КК України, цього дня о 01 год. 20 хв. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мотоциклом марки «ІЖ-Ю-5К», д.н.з НОМЕР_1 та рухаючись сільською дорогою між селами Охнівка та Овадне Володимир-Волинського району, поза населеним пунктом здійснив наїзд на самовільно створений блок - пост у вигляді споруди з шин з піском, унаслідок чого сам отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_2 помер від отриманих травм на місці пригоди.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 право на отримання відшкодування, у зв`язку із втратою годувальника набула дружина загиблого ОСОБА_3 , яка діє в інтересах дітей сина ОСОБА_4 , 2016.р.н, доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н., право на отримання відшкодування, пов`язаного із витратами на поховання набула ОСОБА_6 .

У судовому засіданні встановлено, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів.

27.05.2022 представник потерпілої ОСОБА_3 , яка діє в інтересах дітей загиблого сина ОСОБА_4 , 2016.р.н, доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н., на виконання вимог ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , звернувся до позивача із відповідною заявою про настання ДТП.

Відповідно до письмового повідомлення адвоката Гіщинського І.Ю., який представляє інтереси ОСОБА_3 , на ім`я Моторного (транспортного) страхового бюро України останній повідомив, що 24.04.2022 у Волинській області, Володимир-Волинського району, с. Стенжаричі, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій невідомий водій, керуючи мотоциклом марки «ЇЖ- Юпітер», р.н НОМЕР_1 не впорався з керуванням та допустив зіткнення з перешкодою. Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

30.05.2022 представник потерпілої ОСОБА_3 , яка діє в інтересах дітей загиблого сина ОСОБА_4 , 2016.р.н, доньки ОСОБА_5 , 2017 р.н., на підставі Договору про надання правничої допомоги , звернулася до позивача із відповідними заявами про страхове відшкодування випалити, пов`язаною із втратою годувальника (до 14 років) у розмірі 234000, 00 грн. Також 30.05.2022 представник потерпілого ОСОБА_6 , на підставі довіреності від 25.05.2022, звернувся до позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування виплати, пов`язаної із витратами на поховання у розмірі 22510 грн.

24.11.2022 позивачем «Моторно (транспортним) страховим бюро України» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 256510,00 грн., про що свідчить платіжні доручення № № 936307, 936313 від 24.11.2024

За результатами звернення представників потерпілих та розгляду їхніх заяв, позивачем було відкрито регресну справу №84423 від 25.11.2022.

Спір у цій справі виник через те, що відповідач вважає, що у позивача відсутнє право вимагати відшкодування із нього в порядку регресу, оскільки вина його не є доведеною в установленому законом порядку.

У судовому засіданні представник відповідача зауважив, що на даний час в суді на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000200 відносно ОСОБА_1 з кваліфікацією за ст.287 КК України. Згідно матеріалів досудового розслідування транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, та й взагалі хто керував слідчі не змогли встановити. Тобто, на момент розгляду даної справи вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП внаслідок якої загинув потерпілий не встановлена судовими рішеннями, відсутні докази його винуватості.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами і нормативно-правовими актами.

Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Його метою є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV, об`єктом страхування є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди життю, здоров`ю або майну потерпілих, заподіяної застрахованою особою під час експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст.6 Закону № 1961-IV, страховим випадком вважається ДТП, унаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний у межах встановлених сум відшкодувати шкоду, завдану життю, здоров`ю або майну потерпілих.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди, завданої винною особою, покладається на страховика.

Згідно з п. 27.1 ст. 27 Закону № 1961-IV, страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого сталася протягом одного року після ДТП і є її прямим наслідком.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження чи постанова у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, лише в частині встановлення факту цих дій (бездіяльності) та їхнього суб`єкта.

У постанові Верховного Суду у справі № 761/6313/14-ц зазначено, що право на регрес виникає виключно після виконання зобов`язань перед потерпілим і встановлення відповідальності заподіювача шкоди. Аналогічний висновок зроблено у справі № 200/13392/13-ц, де підкреслено, що регрес має похідний характер і залежить від виконання зобов`язання перед потерпілим та доведеної вини відповідача.

Згідно долученого до матеріалів копії обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 вбачається, що останній обвинувачується в допуску до керування транспортним засобом особи, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння і не має права на керування транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 287 КК України.

Позивачем на момент ухвалення даного рішення не надано суду докази про стан розгляду вказаного кримінального провадження, отже у суду відсутні будь-які підстави стверджувати про прийняте у ньому будь-яке остаточне процесуальне рішення, яке вступило у законну силу. Навпаки представником відповідача зауважено, що згідно матеріалів досудового розслідування транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, хто керував слідчим не встановлено. Тобто, на момент розгляду даної справи вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП внаслідок якої загинув потерпілий не встановлена судовими рішеннями.

На думку суду, виходячи з завдань кримінального процесу, саме під час розгляду кримінальної справи суд при ухваленні вироку або орган досудового розслідування або прокурор при закритті кримінального провадження з підстав, передбачених законом, повинні встановити та відобразити у відповідному вироку чи постанові наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, що мала місце 24 квітня 2022 року та фактом смерті потерпілого ОСОБА_2 , наявність або відсутність обставин непереборної сили, що спричинили ДТП, відсутність в діях потерпілого під час ДТП будь-якого умислу, оскільки відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду лише якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а вказані обставини у відповідності до положень ст.91 КПК України, відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Таким чином, остаточне рішення у кримінальному провадженні в даному випадку є одним з ключових документів, необхідних для виплати страхового відшкодування.

Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Оскільки у задоволені позовних вимог відмовлено, відсутні також підстави для покладення на відповідача судових витрат понесених позивачем.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 12, 19, 264-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову за позовом «Моторне (транспортне) страхове бюро України» (МТСБУ), інтереси якого представляє адвокат Лисенко М.П. до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Волинського апеляційного суду або через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2024.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ