Справа № 369/1625/23
Провадження № 2/369/832/24
19.02.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Херенковій К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 369/1625/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей в особі Шосткинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
01 лютого 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей в особі Шосткинської міської ради, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 позивач перебував в зареєстрованому шлюбі, який вони уклали 18 червня 2018 року та зареєстрували у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис за №85. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із наявністю різних поглядів щодо подальшої долі нашої сім`ї, на підставі рішенням Шосткинського міського районного суду Сумської області від 13.10.2022 року у справі №589/2267/22 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що до розірвання шлюбу, а саме 31 серпня 2022 року ОСОБА_2 залишила малолітнього сина ОСОБА_3 на виховання та утримання позивача, а саме переїхала мешкати до країни агресора - росії.
Позивач зазначив, що протягом майже півроку відповідачка ОСОБА_2 не опікується утриманням сина ОСОБА_3 і не допомагає його утримувати. Син проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні та вихованні.
Позивач звернувся 20 січня 2023 року до Шосткинського міськрайонного суду з заявою про видачу судом судового наказу про ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день подання позову судового наказу не видано.
На підставі вищезазначеного, позивач просив позбавити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивач не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги повністю підтримує, позов просить задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідачка не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, не надала заяву про розгляд справи без її участі, правом надати відзив не скористалася, причини неявки суду не відомі.
В судове засідання представник Служби у справах дітей в особі Шосткинської міської радине з`явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутність представника за наявними матеріалами справи відповідно до діючого законодавства.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 вересня 2018 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 03 вересня 2018 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області складено відповідний актовий запис № 109. Батьками особи зазначено: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .
Відповідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області № 589/2267/22 від 13 жовтня 2022 року ухвалено розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) зареєстрований 18 червня 2018 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 85.
Згідно акту від 06 січня 2023 року, затвердженого ТОВ торговий дім «Дизайн» та копією Акту обстеження умов проживання від 18 січня 2023 року, складеного комісією у складі представників служби у справах дітей Шосткинської міської ради, з 31 серпня 2022 року ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , та дитина має усі належні умови для проживання та розвитку.
Відповідно до акту обстеження умов проживання мати ОСОБА_2 поїзала до росії, батькодитини - ОСОБА_1 з весни 2022 року сам виховує дитину.
Згідно судового наказу Шосткинського міськрайонного суду Сумської обалсті від 28 березня 2023 року № 589/342/23 суд постановив стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , місце роботи не відомо) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Суд оцінивши докази надані позивачем, дійшов висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення.
Відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо наданими доказами позивачем. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досліджені докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини.
Протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_2 її малолітнього сина, судом не встановлено. Також, судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що ОСОБА_2 намагалася виконувати батьківські обов`язки.
Відповідачка вкрай формально ставиться до необхідності виконання обов`язку щодо утримання дитини, сплати аліментів.
На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню.
Позивач не ставить вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат.
Керуючись ст.ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей в особі Шосткинської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня винесення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І.О. Фінагеєва