У Х В А Л А

"30" квітня 2024 р.

м. Київ

справа № 755/7445/24

провадження № 2-з/755/163/24

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, -

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження.

Крім того, позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: зупинити виконання розпорядження виконувача обов`язків першого заступника голови Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.04.2024 року № 288 «Про визначення способів участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » до ухвалення рішення у даній справі.

Заяву мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може негативно вплинути на фізичний, моральний та духовний стан малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову наведено у статті 151 ЦПК України.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії. (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України)

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п. 4 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову,

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Таким чином, ураховуючи, що оспорене позивачем розпорядження виконувача обов`язків першого заступника голови Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.04.2024 року № 288 «Про визначення способів участі батька ОСОБА_3 у вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », та вимога позивача у порядку забезпечення позову про зупинення виконання оспорюваного розпорядження є тотожними за змістом задоволенню заявлених позовних вимог, тому на даній стадії підготовчого провадження у справі такий вид забезпечення не допускається.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову, - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування розпорядження, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2024 року.

Суддя: В.І. Галаган