Справа №468/1504/24 пров. №2/478/282/2024
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

18 вересня 2024 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

31 липня 2024 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернувся до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 24 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі - ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг №165 «Стандартний», за умовами якого відповідач отримала без конкретної споживчої цілі на суму погоджену сторонами в заяві-анкеті та складає 3000 грн, строком на 16 днів зі сплатою процентів з моменту отримання кредиту 2% за кожен день користування кредитом не пізніше орієнтовного строку повернення кредиту та після цього строку за збільшеною процентною ставкою, а також сплатою комісії у розмірі 420 грн.

Відповідач здійснила дії спрямовані на укладення вказаного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №165 від 24 лютого 2021 року.

У свою чергу, 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» згідно Договору №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №165 від 24 лютого 2021 року.

Станом на дату подання позову до суду заборгованість за договором відповідачем ОСОБА_1 не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №165 від 24 лютого 2021 року у розмірі 47278 грн 50 коп., яка складається з: 3000 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 44278 грн 50 коп. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн.

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 08 серпня 2024 року позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, передано на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 26 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11 вересня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначила, що позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не надано жодного доказу на підтвердження підписання нею Договору про надання фінансових послуг №165 від 24 лютого 2021 року в електронній формі та надання кредитних коштів. Також, матеріали справи не містять даних про те, що вона була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідним електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису відповідно до положень ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Вважає, що вимоги про стягнення відсотків в розмірі 44278 грн 50 коп., за період з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку, суперечать чинному законодавству, оскільки нарахування відсотків за ставкою визначеною Договором повинні здійснюватися лише у період строку кредитування, тому заявлені позивачем суми процентів до стягнення не гуртуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а отже не підлягають задоволенню. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу (а.с.58).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала доводи та обґрунтування позиції висловлені у відзиві, просила відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 24 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» (а.с.7-9).

Так, за умовами п.1.1 Договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на визначену і погоджену сторонами в заяві-анкеті кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил.

Кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкеті (а.с. 9 зворот) та графіку платежів (а.с.10), який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту (п.п.1.2, 1.3 Договору).

Згідно п.1.4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми в наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4. в);

д) тип процентної ставки фіксована.

Пунктом 1.9 Договору визначено, що граничний строк кредитування (строк дії договору) - 1 рік.

За умовами п.1.10 Договору позичальник сплачує товариству комісію, пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, утому числі за його юридичне оформлення, у розмірі 420 грн.

Відповідно до п.4.3 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має юридичну силу як і власноручний підпис.

У додатку №1 до Кредитного договору «Заява-Анкета» зазначено, що нараховані проценти обов`язкові до сплати на 16 день з моменту отримання кредиту.

Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язання повернути кредит у розмірі 3000 грн та проценти у розмірі 960 грн. Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 24 лютого 2021 року.

Договір про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом - одноразовим ідентифікатором «Підпис: D3 Дата: 24.02.2021» (таким же одноразовим ідентифікатором підписано відповідачем додаток №1 до кредитного договору - Заяву-анкету, додаток №2 до кредитного договору Графік платежів, додаток №3 до кредитного договору Паспорт споживчого кредиту).

Отже, ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором - 3000 грн, що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (а.с.14).

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за Договором про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року не виконала, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за Договором про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року, що укладено між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником яким є: ОСОБА_1 (а.с.19-24).

Відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у т.ч. за Договором про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та боржником яким є: ОСОБА_1 (а.с.25-31).

Згідно наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» розрахунку, станом на 10 липня 2024 року, ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 47278 грн 50 коп, з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 3000 грн, заборгованість за відсотками - 44278 грн 50 коп (а.с.18).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено матеріалами справи Договір про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року укладено між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір.

Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором.

У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.

Доводи відповідача щодо відсутності в матеріали справи доказів перерахування коштів за договором та отримання їх відповідачем відхиляються, як безпідставні, і спростовуються наступним.

За інформацією ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», викладеною у листі від 26 червня 2024 року ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» відповідно до договору 165 від 24 лютого 2021 року здійснено наступний переказ коштів: деталі транзакції: номер картки НОМЕР_1 , власник картки Commercial bank Privatbank, категорія картки Visa, час запиту: 24.02.2021 13:03:31 на суму 3000 грн (а.с.14).

Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, яка будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляла. Відповідач не надала власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто нею у Заяві-Анкеті на отримання кредиту, що є Додатком №1 до кредитного договору та невід`ємною його частиною.

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року, станом на 10 липня 2024 року, становить 47278 грн 50 коп., яка складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 3000 грн, заборгованості за нарахованими відсотками 44278 грн 50 коп. (а.с.18).

Доводи відповідача про те, що в умовах кредитного договору відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за користування коштами після закінчення строку дії договору, а також порядку нарахування процентів, тому не можна вважати, що сторони належним чином узгодили відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у виді сплати процентів за несвоєчасне повернення кредитних коштів, є помилковими та пов`язані з неправильним тлумаченням умов договору.

Договором про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року (п.1.3) та Заявою-Анкетою визначено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання, а також порядок сплати процентів за користування кредитом протягом вказаного періоду (2% за кожен день користування кредитом, що становить 960 грн = 3000 х 2%:100% = 60 грн х 16 дн.).

У разі неповернення кредиту в орієнтовний строк, відповідач зобов`язалася повернути вказану суму кредиту та відсотки протягом граничного строку кредитування (365 днів). Крім цього, зобов`язалася сплатити відсотки за несвоєчасне повернення кредиту, розмір яких визначено п.1.4 умов кредитного договору, зміст яких є аналогічним Заяві-Анкеті.

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за Договором про надання фінансових послуг №165 «Стандартний» від 24 лютого 2021 року у розмірі 47278 грн 50 коп, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000 грн; заборгованості за відсотками - 44278 грн 50 коп.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями ч.1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

11 вересня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 при подачі до суду відзиву на позов було подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, в якому посилаючись на те що позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» документально не підтверджено та не доведено розмір витрат, пов`язаний з оплатою правової допомоги, а надані на підтвердження цих обставин докази вважає оформлені у неналежному порядку, просила відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу.

До позовної заяви додано Договір про надання правової допомоги №07-06/2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» від 07 червня 2024 року (а.с.35 зворот - 36). Згідно умов якого, адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, що передбачено п.1.1. Договору. Відповідно до п.4.1. Договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору.

Конкретні суми до оплати наводяться у Заявці на надання юридичної допомоги №30 від 01 липня 2024 року (а.с.39) та Акті №2 про надання юридичної допомоги від 05 липня 2024 року (а.с.40), надісланих адвокатським об`єднанням та погоджених із клієнтом.

З витягу Акту №2 про надання юридичної допомоги, складеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» від 05 липня 2024 року вбачається, що виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги №07-06/2024 від 07 червня 2024 року по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №165. Зазначений акт містить опис робіт, час витрачений на надання юридичних послуг та вартість, яка становить 13000 грн (а.с.40).

Згідно платіжної інструкції № від 12 липня 2024 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» було здійснено оплату за надання АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» правової допомоги на загальну суму 200000 грн (а.с.38).

Беручи до уваги те, що розмір понесених ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» витрат на правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, виходячи з критеріїв їх реальності та співмірності із складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

При звернені до суду ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНРТ» було сплачено 3028 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № від 22 липня 2024 року (а.с.1).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 13000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. №3, офіс 306, Код ) в рахунок відшкодування заборгованості за Договором про надання фінансових послуг №165 від 24 лютого 2021 року 47278 (сорок сім тисяч двісті сімдесят вісім) грн 50 коп., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3000 грн; заборгованості за відсотками 44278 грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 13000 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 3028 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 18.09.2024 року.

Суддя І.П. Сябренко