Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа№ 711/5123/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П., Щокань В.М., Шульги А.В.

за участю представника

позивача адвоката Рудницького Ю.І.

представника відповідача

адвоката Кучер Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.10.2016 ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630493536, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався у поряду та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Крім того, умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Так, банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Однак, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, станом на 22.01.2023, заборгованість за кредитним договором становить 124762 грн. 90 коп.

Як зазначено, 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», про що 30.11.2022 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач також вказує, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачем без реагування. Тобто, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 630493536 у розмірі 124762 грн. 90 коп. та судові витрати (судовий збір).

Ухвалою суду від 23.08.2023 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи заперечень не надходило.

Відповідачем через представника подано відзив на позов, який прийнятий судом. Зазначено, що сторони в належній формі не досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому договір не може бути визнаний укладеним; відповідачу не було видано паспорт споживчого кредиту; дії позивача мають ознаки нечесної підприємницької практики; кредитний договір викладено у письмовій формі з малим розміром шрифту з тим, щоб ускладнити та унеможливити відповідачу прочитати текст договору; за випискою по рахунку позивач крім процентів за користування кредитом сплачував ще додаткові виплати; позивачем порушені норми законодавства в частині надання відповідачу у письмовій формі повної інформації про умови надання кредиту; позов не містить детального помісячного розрахунку заборгованості і по всі складовим заборгованості; відповідач ставить під сумнів розрахунок заборгованості, оскільки сума заборгованості не деталізована. Крім того, відповідач просить судові витрати покласти на позивача, вказавши, що орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу адвоката складає 10000грн. 00коп.

Позивачем відповідь на відзив подано не було.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач користувався кредитними коштами на підставі укладеного договору від 27.10.2016 і на цей час кредит та відсотки не повернув. Штрафні санкції не нараховувалися, а лише нараховані відсотки за користування кредитом за незміною (фіксованою) процентною ставкою 24% річних. Крім того, відповідач не скористався правом подати докази і не довів, що він погасив заборгованість. Розрахунок заборгованості простий (тіло, прострочене тіло і відсотки, нараховані за прострочену заборгованість). Останній платіж здійснено відповідачем 26.02.2022 у розмірі 17000грн., який не перекрив наявну заборгованість. Борг сплачується і зараховується по-чергово: відсотки, тіло, комісія. Докази позивачем надані належні і не викликають сумніву. Крім того, відповідач не надав свого розрахунку, незважаючи на те, що він не визнає борг, нарахований позивачем, а також не спростував факт отримання кредитних коштів, враховуючи дані виписки по рахунку. Додав, що до введення воєнного стану відповідач добросовісно сплачував кошти за кредитним договором, а потім припинив оплату. Заборгованість складається з: тіло кредиту 63806грн. 71коп., прострочене тіло кредиту 56984грн. 09коп., відсотки 85грн. 06коп., прострочені відсотки 3887грн. 00коп. Також просив стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання відповідач не з`явився, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив. Подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання представник відповідача не з`явилась будучи неодноразово належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Слід зазначити, що 12.04.2024 представником подана до суду через систему Електронний суд заява про відкладення розгляду справи, оскільки, як вказано, вона не може з`явитися в судове засідання з-за зайнятості в іншому судовому засіданні по справі №711/1313/24. Судом причини, які зазначені представником відповідача, визнані неповажними і такими, що не знайшли свого підтвердження, оскільки під час оголошеної перерви було з`ясовано, що безпосередньо представник у судовому засіданні у справі №711/1313/24 участі не брала, а скористалася правом і подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, враховуючи позицію представника позивача, суд прийшов до висновку, що відсутні перешкоди для розгляду справи по суті, враховуючи подані сторонами процесуальні заяви, в тому числі і поданий відповідачем відзив на позов, який був прийнятий судом.

Заслухавши пояснення представника позивача, враховуючи позицію відповідача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 27.10.2016 між АТ «Альфа-Банк» (у подальшому змінено назву на АТ «Сенс Банк», на підставі рішення, затвердженого 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630493536, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», акцепту на укладення договору про використання факсимільного відтворення власноручного підпису та відбитку печатки при укладенні договору добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток, договору добровільного страхування фінансових ризиків, довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка», угоди на використання аналогу власноручного підпису, заяви на відкриття поточних рахунків в ПАТ «Альфа Банк» та картка із зразками підписів.

Всі перелічені документи власноручно були підписані ОСОБА_1 , що ним не оспорюється на час розгляду справи і представником банківської установи. Крім того, зазначено у договорі (його складових) про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з умовами договору, положення йому роз`яснені, зрозумілі і він з ними згоден.

Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, на наступних умовах: тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; максимальна сума кредиту 200000 грн.; процентна ставка за користування кредитною лінією - 24% річних (фіксована); строк кредиту - 12 місяців з можливістю пролонгації. Позичальнику було відкрито рахунок у валюті гривня.

Крім того, за умовами кредитного договору погашення заборгованості за кредитом має здійснюватися позичальником наступним чином: обов`язковий мінімальний платіж складає 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією (далі - ОМП), але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов додатку № 4 до договору. Платежі за повернення кредиту здійснюються відповідно до договору. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку, у розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору.

Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, випустив платіжну картку та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та у межах встановленого кредитного ліміту.

Починаючи з 27.10.2016 відповідач користувався кредитними коштами, однак свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, оскільки не сплачував достатні платежі для погашення заборгованості за вказаним договором, внаслідок чого допустив прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 22.01.2023 за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях на загальну суму 124762 грн. 90 коп., яка складається з: 63806 грн. 71 коп. тіло кредиту, 85 грн. 06 коп. відсотки за користування кредитом, 56984 грн. 09 коп. прострочене тіло кредиту, 3887 грн. 00 коп. відсотки за прострочену заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

Крім того, під час розгляду справи судом досліджено виписку по рахунку, яка надана позивачем, за період з 27.10.2016 по 01.03.2023, з якої вбачається, що відповідач постійно користувався кредитними коштами: знімав готівку в банкоматах, розраховувався грошовими коштами за придбання різного роду товарів, здійснював перекази грошових коштів з картки на картку, поповнював картковий рахунок через термінали, а також здійснювалася виплата процентів, списувалися відсотки, відбувалося збільшення кредитного ліміту і, відповідно грошові кошти за збільшеним кредитним лімітом використовувалися позичальником, сплата інших платежів (комісій) тощо).

У зв`язку з викладеними вище обставинами, 05.06.2023 АТ «Сенс Банк» звернувся до ОСОБА_1 із досудовою вимогою (направлено 06.06.2023 рекомендованим цінним листом з описом вкладень) щодо виконання договірних зобов`язань, на яку останній не відреагував.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Сенс Банк».

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Статтею 638 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами (ч.ч. 2, 3 ст. 639 ЦК в редакції, чинній на час виниклих правовіносин).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виниклих спірних правовідносин).

До того ж, відповідно до ст. 631 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На час розгляду справи кредитний договір № 630493536 від 27.10.2016 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний.

Як передбачено ч.1 ст. 1050 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин), якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України (в редакції, чинній на час виниклих правовідносин) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Відповідач, отримавши у користування кредитні кошти, зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування ними. Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 22.01.2023, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 124762 грн. 90 коп., що підтверджується матеріалами справи, дослідженими доказами, зокрема і розрахунком заборгованості за договором №630493536 від 27.10.2016, укладеним між АТ «Альфа-Банк» (у подальшому змінено назву на АТ «Сенс Банк») та клієнтом ОСОБА_1 , і випискою по рахунку. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказані документи належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення.

На переконання суду, доводи заперечень відповідача проти позову, не знайшли свого підтвердження жодними належними, допустимими та переконливими доказами. Так, сам відповідач не заперечує факту отримання в кредит у банківській установі грошових коштів (у валюті гривня). Також, ним не спростовані доводи позивача про те, що протягом часу з 27.10.2016 по лютий 2022 року він не користувався кредитними коштами у тих розмірах і в межах того кредитного ліміту, який визначений договором, враховуючи інформацію з виписки по рахунку. Суд вважає, що ті доводи, які відповідачем вказані у відзиві на позов, є безпідставними та необгрунтованими. Незважаючи на незгоду із визначеним позивачем розміром заборгованості, - жодних своїх розрахунків відповідачем наведено не було. Крім того, ним не спростовані ті платежі, які ним же були здійснені і відображені як у розрахунку заборгованості, так і у виписці по рахунку. Також, стороною відповідача не підтверджені будь-які факти здійсненої оплати на погашення боргу, які б не були враховані позивачем. Суд погоджується із позицією представника позивача про те, що наведений ним розрахунок заборгованості є нескладним, зрозумілим і прозорим. При цьому, жодних обставин про нарахування відповідачу позивачем штрафних санкцій, не встановлено. Крім того, той факт, що відповідачем протягом часу користування кредитними коштами, враховуючи умови договору від 27.10.2016, сплачувалася комісія, з огляду на виписку по рахунку, не свідчить про те, що він не знав, які саме платежі ним здійснювалися, будучи ознайомлений із договором (складовими договору), що підтверджується його підписами, оскільки і на теперішній час кредитний договір є чинним і не визнаний, в тому числі і частково, недійсним. Суд також звертає увагу на те, що доводи сторони відповідача (повідомлені в судовому засіданні його представником) про те, що ним було отримано кредитних коштів лише на 7000грн., спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами, зокрема, - з виписки по рахунку вбачається, що відповідачем неодноразово отримувалися грошові кошти у значно більших розмірах, ніж 7000грн. і частково ним погашався як розмір отриманого кредиту, так і відсотки за користування ним.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи доводи заперечень відповідача проти позову, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача, у межах заявлених позовних вимог, підлягає заборгованість за кредитним договором № 630493536 від 27.10.2016 у розмірі 124762 грн. 90 коп., оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач заборгованість за кредитним договором не погасив.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. (меморіальний ордер № від 12.07.2023).

Таким чином, оскільки, позовні вимоги АТ «Сенс Банк» задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитним договором №630493536 від 27.10.2016 у розмірі 124762грн. 90коп., а також судовий збір у розмірі 2684грн. 00коп., а всього 127446грн. 90коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 22.04.2024.

Головуючий: С. М. Позарецька