Провадження 2/557/325/2024
Справа 557/1112/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 вересня 2024 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 557/1112/24,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Омега Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 07 листопада 2018 року між АТ «Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0.023.94.1118.ФО_К, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 10 215,00 грн терміном користування до 07 листопада 2021 року, який ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути зі сплатою комісії, нарахованих процентів за користування кредитом та інших платежів у порядку, в строк та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови укладеного договору.

АТ «Юнекс Банк» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, а саме надало відповідачу грошові кошти відповідно до умов укладеного договору, однак ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання по договору, не сплачувала щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування, проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допустила порушення умов кредитного договору.

28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1, до складу якого входили права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «Юнекс Банк», переможцем електронного аукціону є - ТОВ «ФК «Омега Фінанс».

31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, згідно якого ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк», у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року.

Станом на 31 березня 2021 року відповідно до Реєстру прав вимоги сума заборгованості відповідача становить 24 354,78 грн та складається із заборгованості по тілу кредиту 2 560,72 грн, простроченої заборгованості по тілу кредиту 7 384,55 грн, заборгованості по процентах - 27,13 грн, заборгованості по прострочених процентах 2 757,06 грн, заборгованості за комісією за обслуговування кредиту - 305,43 грн, заборгованості за простроченою комісією за обслуговування кредиту 8 246,61 грн, заборгованості за штрафом, пенею 3 073, 28 грн.

23 листопада 2021 року ТОВ «ФК Омега Фінанс» направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги №11-21/3798/Ф і надало строк для погашення суми заборгованості. Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, відповідачем не вчинено жодних дій щодо погашення вищевказаної заборгованості за кредитним договором.

Оскільки такі дії відповідача порушують права позивача як нового кредитора, що стало підставою для звернення до суду, такий просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року в розмірі 24 354,78 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій позовній заяві адвокат Кумко О.Д. просила розгляд справи провести у відсутності представника позивача, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі

10 липня 2024 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

12 вересня 2024 року Гощанським районним судом Рівненської області постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази на підставі яких встановлені відповідні обставини

07 листопада 2018 року АТ «Юнекс Банк» та ОСОБА_1 на підставі заяви-анкети на видачу кредиту від 07 листопада 2018 року уклали кредитний договір №0.023.94.1118.ФО_К на умовах, що зазначені в ньому.

Згідно умов кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 10 215,00 грн із терміном користування до 07 листопада 2021 року (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язалася повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом та інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором, а також виконати інші умови цього договору. Цільове призначення (мета) кредиту - споживчі потреби. Термін користування кредитом обчислюється від моменту надання кредиту відповідно до пункту 2.2 цього договору (п.п. 1.1-1.3 Договору).

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що за користування кредитом позивальник сплачує: проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,00% річних; комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0,00% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору; комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2,99% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 в банку.

Відповідно до п. 2.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком не рідше, ніж один раз на місяць за період з першого по останній календарний день поточного місяця включно, а за останній період користування кредитом по день повного погашення кредиту. Проценти нараховуються за методом «факт/факт». Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом, при цьому день надання кредиту включається до розрахунку процентів, а день остаточного погашення кредиту не включається. Погашення процентів, нарахованих за звітний календарний місяць, здійснюється в порядку та строки, визначені п.п. 2.3, 2.4 цього Договору.

Пунктом 3.2.6 Договору сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником однієї або декількох умов цього договору, а також пп. 3.2.2., 2.3 цього договору, в т.ч. несвоєчасної сплати процентів за користування кредитними коштами, які сплачуються позичальником згідно з пп. 1.5.1 та несвоєчасної сплати комісії за обслуговування кредиту згідно пп.1 .5.3 цього договору, позичальник сплачує банку штраф за кожен випадок такого порушення у розмірі 200,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору передбачено відповідальність позичальника за порушення строків повернення кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій додатково до встановленої за кредитом процентної ставки у вигляді пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної простроченої заборгованості (суми кредиту та/або комісії за обслуговування та/або процентів та/або комісій), розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Сума пені не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього договору, не може перевищувати 50% суми кредиту, вказаної в п. 1.1 цього договору, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (п. 4.2 Договору).

Додатком № 1 до кредитного договору №0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року є Графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором, загальна вартість кредиту становить 23 207,10 грн.

Окрім цього, відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, шляхом підписання 07 листопада 2018 року паспорта споживчого кредиту.

Факт укладення договору та видача грошових коштів у сумі 10 215,00 грн ОСОБА_1 підтверджується долученою до справи випискою по особовому рахунку АТ «Юнекс Банк».

28 березня 2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1, до складу якого входили права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «Юнекс Банк». Переможцем електронного аукціону є - ТОВ «ФК «Омега Фінанс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-РS-2021-03-19-000106-1 від 28 березня 2021 року.

31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, згідно якого ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк», у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року.

Згідно з копією платіжного доручення №63 від 31 березня 2021 року, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» перерахувало АТ «Юнекс Банк» 4 850 000,00 грн за договором факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року.

Станом на 31 березня 2021 року відповідно до Реєстру прав вимоги сума заборгованості відповідача становить 24 354,78 грн, та складається із заборгованості по тілу кредиту 2 560,72 грн, простроченої заборгованості по тілу кредиту 7 384,55 грн, заборгованості по процентах - 27,13 грн, заборгованості по прострочених процентах 2 757,06 грн, заборгованості за комісією за обслуговування кредиту - 305,43 грн, заборгованості за простроченою комісією за обслуговування кредиту 8 246,61 грн, заборгованості за штрафом, пенею 3 073, 28 грн.

23 листопада 2021 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги № 11-21/3798/Ф і надало строк для погашення суми заборгованості за кредитним договором 0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року.

Застосовані норми права

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Мотиви та висновки суду

Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Суд установив, що між ОСОБА_1 та АТ «Юнекс Банк» 07 листопада 2018 року було укладено кредитний договір №0.023.94.1118.ФО_К, за яким відповідач отримала кредитні кошти в сумі 10 215,00 грн, користувалася ними, однак у строки встановлені договором їх не повернула, тим самим допустила порушення умов кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до договору факторингу №31/03-2021 від 31 березня 2021 року АТ «Юнекс Банк» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Омега Фінанс», а тому позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав на правомірних підставах.

Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги від відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти, проценти та штрафні санкції, на що він розраховував при укладенні означеного попередньо договору, дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 9 945,27 грн (2 560,72+7 384,55), процентів за користування кредитом в розмірі 2 784,19 грн (27,13+2 757,06), а також штрафу, пені в розмірі 3 073,28 грн необхідно задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 15 802,74 грн.

При цьому, судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

Прийшовши такого висновку, суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не погашена та розмір такої заборгованості нею не оспорюється.

Щодо нарахування заборгованості по сплаті комісії суд зазначає наступне.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.

Враховуючи наведені правові висновки, банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за розрахунково-касове обслуговування, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді процентів за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.

Отже, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 8 552,04 грн є необгрунтованими і до задоволення не підлягають, оскільки обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (комісію) щомісячно в терміни та розмірах, визначених кредитним договором, є нікчемним.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн та судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в розмірі 2 422,40 грн.

Матеріалами справи встановлено що при звернення до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

З огляду на те, що позов задоволено частково (64,86%), з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1571,17 грн (із розрахунку 2 422,40*64,86:100 = 1571,17).

Представник позивача також заявила вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Як установлено з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Омега Фінанс» в особі директора Тугая В.С. 07 грудня 2023 року уклала договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Немесіда». Відповідно до акту наданих послуг від 04 липня 2024 року, адвокатське об`єднання «Немесіда» надало клієнтові ТОВ «ФК «Омега Фінанс» послуги пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Адвокат здійснив вивчення матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 за кредитним договором 0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року, провів правовий аналіз та визначив правову позицію за зазначеним кредитним договором, підготував позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 та здійнив підготовку доказів до неї та інших документів, здійснив аналіз судової практики, на що витрачено 5 годин. Вартість послуг становить 5 000 грн.

Згідно з платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1245 від 04 липня 2024 року ТОВ «ФК «Омега Фінанс» сплатило на користь АО «Німесіда» в рахунок оплати за надану правову допомогу згідно договору від 07 грудня 2023 року 5 000 грн.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача ТОВ «ФК «Омега Фінанс» на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат, із врахуванням часткового задоволення позову, що становлять 3 243 грн (із розрахунку 5 000*64,86:100 = 3 243).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0.023.94.1118.ФО_К від 07 листопада 2018 року в розмірі 15 802 гривні 74 копійки, 1571 гривню 17 копійок судового збору, 3 243 гривні витрат на професійну правничу допомогу, всього 20 616 (двадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 91 копійку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Гощанським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс», місцезнаходження юридичної особи: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 12, офіс 1007, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 12 вересня 2024 року.

Суддя Ю.В. Оленич