БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2-н/356/19/24
Справа № 356/227/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище заява, обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880. За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 914-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» строком на три роки. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.2023 № 793-р відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» без проведення конкурсу. З 01.05.2022 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Боржником не надана заява-приєднання до публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у відповідності до якої споживач є власником житлового будинку за вказаною вище адресою, на переконання заявника, є доказом фактичного отримання наданих ним послуг.

Разом з тим, в порушення норм діючого законодавства, боржник не проводив оплату за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з серпня 2022 року по лютий 2024 року виникла заборгованість у розмірі 42 157,86 грн. В добровільному порядку боржник заборгованість не погашає. За таких обставин, просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь основного боргу (заборгованості за спожитий природний газ) у вказаному вище розмірі, а також судового збору в сумі 302,80 грн.

Суд, розглянувши подану заяву та додані до неї документи, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер та належним чином документально підтверджені.

Так, у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

У відповідності до роз`яснень п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Посилання заявника на необов`язковість двостороннього підписання договору в письмовій формі не відмінюють вимог п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до змісту заяви у наказному провадженні, якими чітко визначено, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також у справі відсутня заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, а також будь-які відомості про те, що заявником вживались заходи щодо її складання.

Наданий розрахунок заборгованості (фінансовий стан) складений службовою особою постачальника в односторонньому порядку без участі споживача, квитанції про фактичну оплату споживачем виставлених заявником рахунків за надані послуги в матеріалах справи також відсутні, та не може свідчити про дотримання сторонами письмової форми правочину згідно з вимогами ст. 207 ЦК України.

Показники об`єму споживання природного газу в наданому розрахунку, на які посилається заявник, сформовані на підставі даних оператора ГРМ боржника, яким заявник у поданій заяві зазначає Київську філію ТОВ ГАЗМЕРЕЖІ, водночас, договору розподілу природного газу, укладеного споживачем з вказаним оператором, що є обов`язковою умовою для постачання природного газу у відповідності пункту 1 Розділу IІІ Правил постачання природного газу в матеріалах справи не міститься.

Окрім того, як вказує заявник, він діє як постачальник «останньої надії» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 914-р строком на три роки та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.2023 № 793-р, абз. 4 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» на період воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення.

Відповідно до пункту 26 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник «останньої надії» - це визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

Згідно ч. 2, 3 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що постачальник "останньої надії" постачає природний газ споживачу протягом строку, який не може перевищувати 60 діб та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії". Після закінчення цього строку постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу споживачу.

У разі якщо побутовий споживач, що став споживачем постачальника "останньої надії", не змінив постачальника до завершення строку, визначеного частиною другою цієї статті, постачальник такого побутового споживача визначається за результатами конкурсу, умови та порядок проведення якого встановлює Регулятор.

Як зазначено у заяві, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу споживачу з 01.05.2022 та просить стягнути з боржника заборгованість за надані послуги за період з серпня 2022 року по лютий 2024 року (включно). Разом з тим, жодного обґрунтування підстав продовження постачання природного газу споживачу після завершення строку, визначеного частиною другою ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу» заява не містить та будь-яких доказів на підтвердження цього до неї не додано.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що дана заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу, а додані до неї письмові документи не можуть безспірно підтвердити наведені в заяві доводи, а, отже, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п.п. 1,8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Капшученко