Номер провадження 2/754/724/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2024 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д.

за участю представника відповідача - адвоката Лантуха Я.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінанасгруп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінанасгруп" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 24.12.2007 між ВАТ «Комерційний банк Експобанк», правонаступником якого є ТОВ "ФК "Дніпрофінанасгруп" та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту і забезпечення №111/2007USD. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, первісний кредитор звертався до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Комерційний банк Експобанк» заборгованість в розмірі 413967,69грн. Виконавчий документ, який видано за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2012, було направлено на примусове виконання до органів ДВС. Державним виконавцем вживались заходи примусового виконання, однак станом на 19.09.2023 рішення суду в повному обсязі не виконано, заборгованість відповідачем не погашена. За наведених обставин просять стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 3% річних в розмірі 37281,45грн та інфляційних витрат в розмірі 196131,07грн, що разом становить 233412,52грн.

26.09.2023 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

14.11.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2012 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Експобанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 413967,69грн. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 2-4715 від 22.01.2013, який перебував на примусовому виконанні в Деснянському РВ ДВС м. Києва, виконавче провадження № НОМЕР_4. В рамках виконавчого провадження було винесено Постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.04.2016. Після 22.11.2016 стягувачу відмовлено в пред`явленні виконавчого документа до виконання через пропуск строку на підставі п.8 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а стягувач в установленому законом порядку не звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. В подальшому 21.06.2018 за вказаним виконавчим листом приватним виконавцем Кісельовою В.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» суми боргу в розмірі 413967,69грн. За матеріалами даного виконавчого провадження, приватним виконавцем Кісельовою В.В. було складено Акт про реалізацію рухомого майна боржника від 12.09.2018, яким передано на реалізацію транспортний засіб - «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , № кузову: НОМЕР_2 , який був предметом застави. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 30.08.2018 №355105 по лоту №297944 Державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги з реалізації заставного транспортного засобу - «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_1 , № кузову: НОМЕР_2 , переможцем визнано: ОСОБА_2 . Ціна продажу транспортного засобу становила 117702,30грн. Також зазначає, що станом на 17.09.2018 загальна сума боргу за виконавчим провадженням, до складу якої входила також сума витрат виконавчого провадження, загалом становила 350857,17грн, що підтверджується Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Крім того, за Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва по справі №2603/9571/12 від 17.12.2018, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-4715 від 22.01.2013 виданий Деснянським районним судом м. Києва, у зв`язку із чим 24.01.2019 приватним виконавцем Кісельовою В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_5 та повернуто виконавчий документ стягувачу. Станом на сьогодні, щодо відповідача відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості, що підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру боржників. На підставі вищенаведеного, позивачем в обґрунтування вимог свого позову, викладено не повну і недостовірну інформацію щодо дійсних обставин даної справи та розміру заборгованості, що підлягала стягненню з відповідача, відтак вказана позивачем сума заборгованості в розмірі 413967,69грн, не відповідає дійсності, і відповідно здійснений позивачем розрахунок 3% річних від цієї суми та інфляційних втрат є безпідставним та не може братися судом до уваги. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

14.11.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, по тим підставам, що у даній справі, позивач звернувся із позовом про стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України - 19.09.2023, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності, перебіг якого почався після ухвалення судового рішення про стягнення кредитної заборгованості від 04.12.2012 і сплинув через три роки - 04.12.2015. На підставі вищенаведеного просять застосувати строк позовної давності до вимог ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в справі № 754/13424/23 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

01.12.2023 від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки невиконання рішення суду є триваючим правопорушенням, тому право на позов у позивача обмежуються останніми трьома роками. Також зазначають, що пропуск строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не позбавляє кредитора права на звернення до суду із позовом в порядку ст. 625 ЦК України, оскільки такий пропуск строків не має правового значення для вказаної справи, а позивач не позбавлений права на отримання сум за невиконання відповідачем судового рішення, яке набрало законної сили. Крім того вказують, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.20318 по справі № 2603/9571/12, якою визнано виконавчий документ, таким що не підлягає виконання, скасована постановою Київського апеляційного суду 08.07.2019. Щодо розрахунків заборгованості зазначають, що твердження відповідача, про те що сума заявлена в позові не відповідає дійсності, оскільки в рамках виконавчого провадження було реалізовано транспортний засіб боржника, не підкріплюється доказами. Оскільки відсутні докази на підтвердження того, яку суму отримало ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», чи було таке товариство єдиним стягувачем у виконавчому провадженні. Відповідач не наводить доказів на підтвердження отримання позивачем сум за реалізований транспортний засіб та не надає свого розрахунку залишку заборгованості.

06.12.2023 від ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначено, що у відповіді на відзив позивач безпідставно зазначає, що відповідачем не наведено жодних доказів на підтвердження суми реалізації транспортного засобу в рахунок погашення боргу та не надано свого розрахунку залишку заборгованості. Вказані позивачем доводи є необґрунтованими. Оскільки на підтвердження вартості реалізації транспортного засобу відповідачем було додано докази до відзиву щодо існування виконавчого провадження, в рамках якого було звернено стягнення на предмет застави, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Крім того, позивачу достеменно відомо і підтверджено належними дозами, що станом на 17.09.2018 загальна сума боргу, до складу якої входила також сума витрат виконавчого провадження № НОМЕР_5 загалом становила 350857,17грн. Зазначає, що позивачем викладено не повну інформацію щодо дійсних обставин даної справи, та при здійсненні розрахунку заборгованості процентів річних від простроченої суми та індексу інфляції в основу покладено недійсний розмір заборгованості, відтак сума заборгованості в розмірі 233412,52грн, яку просить стягнути позивач не відповідає дійсності, не підтверджена належними доказами, і відповідно здійснений позивачем розрахунок 3% річних від цієї суми та інфляційних втрат є безпідставним та не може братися судом до уваги. На підставі наведеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

18.12.2023 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з метою уникнення порушення права позивача та відповідача на справедливий суд.

Представник ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в судове засідання, призначене на 23.04.2024 не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 23.04.2024 не з`явився. До суду від представника відповідача - адвоката Лантуха Я.В., надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

04.12.2012 Рішенням Деснянського районного суду м. Києва, по справі № 2-4715 позов ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Експобанк» заборгованість за Договором кредиту в сумі 413967,69грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219,00грн.

22.04.2016 постановою державного виконавця Святошинської районної державної виконавчої служби Сокур Н.В., у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_4, стягувачу ПАТ «КБ «Експобанк» повернено виконавчий лист № 2-4715 від 22.01.2013, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 417186,69грн, оскільки майно боржника не розшукано протягом року з дня оголошення розшуку

13.04.2018 Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, по справі № 2603/9571/12, заяву ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі по цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Експобанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено. Замінено стягувача у виконавчому листі №2-4715, виданого 22.01.2013 Деснянським районним судом м. Києва, з ПАТ «КБ «Експобанк» на правонаступника ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп».

21.06.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., за виконавчим листом №2/4715 від 22.01.2013 виданого Деснянським районним судом м. Києва, відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_5, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості в розмірі 417186,69грн.

21.06.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, на підставі заяви стягувача ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», було проведено звернення стягнення на майно боржника. Так згідно заяви стягувача, за боржником зареєстровано транспортний засіб «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , на який виконавцем накладено арешт. Сума звернення становить 458905,35грн.

02.07.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, було накладено арешт на земельну ділянку реєстраційний номер 212, кадастровий номер :01:021:0092, яка зареєстрована за боржником.

06.07.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

12.09.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., було складено Акт про реалізацію рухомого майна боржника, яким передано на реалізацію транспортний засіб - «CHEVROLET LACETTI», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , який був предметом застави.

17.09.2018 постановою приватного виконавця Кісельовою В.В., транспортний засіб «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 - передано на реалізацію. Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 30.08.2018 № 355105 до лоту №297944 Державним підприємством «Сетам», переможцем визначено Дяконенко М.О. Підстава призначення переможця: найвища цінова пропозиція. Реєстраційний номер виконавчого провадження НОМЕР_5. Ціна продажу транспортного засобу 117702,30грн.

17.09.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, було постановлено постанову про передачу виконавчого документу на виконання до підприємства, установи організації, на підставі відповіді ДФС № про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, боржник працевлаштований в КП «Поділ-Благоустрій».

19.09.2018 приватним виконавцем Кісельовою В.В., в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, було знято арешт з автомобіля «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , на підставі протоколу про проведенні електронні торги від 30.08.2018 №355105.

24.01.2019 приватним виконавцем Кісельовою В.В., у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», було закінчено виконавче провадження ВП НОМЕР_5 на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2018 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-4715 від 22.01.2013.

08.07.2019 Постановою Київського апеляційного суду, апеляційну скаргу ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2018 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-4715 від 22.01.2013 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

За вимогами ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі умов, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на вищенаведені норми, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Положення ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені ст. 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини щодо виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт (аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17).

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

За загальним правилом судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до його ухвалення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства передбачають виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №320/5115/17).

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором. У зв`язку із чим первісний кредитор звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу за кредитним договором. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2012, по справі № 2-4715, про стягнення боргу за кредитним договором, підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед кредитором за Договором кредиту в розмірі 413967,69грн.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18).

Рішення суду не є підставою для виникнення нового грошового зобов`язання у спірних правовідносинах, а лише підтверджує факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло до ухвалення судового рішення на підставі договору. Зазначене рішення суду не трансформує та не припиняє грошове зобов`язання.

У розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, виходячи зі змісту правової позиції наведеної у постанові Верховного суду від 12 березня 2018 року № 914/712/16, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем, у відповідності до розрахунку заборгованості, що підлягає стягненню, нараховані 3% річних та інфляційні витрати на загальну суму заборгованості по кредитному Договору в розмірі 413967,69грн, яка була встановлена рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2012, по справі № 2-4715 та існувала на момент до відкриття виконавчого провадження.

Однак, судом установлено, що в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, за виконавчим листом №2-4715 від 22.01.2013, приватним виконавцем Кісельовою В.В. було передано на реалізацію транспортний засіб «CHEVROLET LACETTI», державний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , який був предметом забезпеченості по кредитному Договору.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 30.08.2018 № 355105 до лоту №297944, транспортний засіб «CHEVROLET LACETTI» було продано, ціна продажу транспортного засобу становила 117702,30грн.

Отже логічно визнати, що після реалізації транспортного засобу, який був предметом забезпеченості по кредиту, сума основної заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» мала зменшитись на 117702,30грн.

Зокрема з матеріалів справи встановлено, що приватним виконавцем Кісельовою В.В., в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_5, було проведено звернення стягнення на заробітну плату боржника, який відповідно до відповіді ДФС №, був працевлаштований в КП «Поділ-Благоустрій».

Однак позивачем, до суду не надано виписку за особовим рахунком по кредитному Договору, яка би вміщувала в собі записи про операції, в тому числі про зарахування грошових коштів, які надходили від відповідача та інших джерел, в якості погашення заборгованості по кредиту (на виконання рішення суду), з якого можливо було б встановити дійсну заборгованості відповідача, з урахування суми продажу автомобіля на електронних торгах (в розмірі 117702,30грн) та з урахування відрахувань із заробітної плати відповідача, в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином суд позбавлений можливості встановити дійсну суму основного боргу відповідача перед позивачем, на яку повинно бути нараховані 3% річних та інфляційні витрати. А оскільки у суду відсутня достатня кількість вихідних даних, належні та достатні докази, суд обмежений самостійно зробити правильний розрахунок заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення його вимог, як це передбачено статтями 76-79 та 81 ЦПК України.

Щодо доводів представника відповідача про пропущення позивачем ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» строків позовної давності, суд зазначає, що виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Отже відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за відсутності передбачених законом підстав для його задоволення.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові покладається на позивача.

Таким чином, оскільки судом в позові відмовлено, сплачений судовий збір позивачу не повертається, а витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись Конституцією України, статтями 11, 15, 16, 509, 525, 526, 609-611, 625 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 76-82, 141, 265-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінанасгруп" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінанасгруп", , адреса місце знаходження: м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, оф. 205.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 29.04.2024, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко