ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6454/24 Справа № 213/5/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.

за участю секретаря Лідовської А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 213/5/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про звільнення від сплати аліментів та стягнення надмірно сплачених аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року,

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кучеренко О.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про звільнення від сплати аліментів та стягнення надмірно сплачених аліментів.

Позов мотивований тим, що сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки доходів.

Однак, рішенням Інгулецької районної у місті ради від 07 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від матері, і на цей час дитина, з офіційного дозволу позивача, який перебуває на військовій службі, проживає з матір`ю позивача - ОСОБА_3 .

Весь час після відібрання дитини з позивача стягуються аліменти на користь відповідача, та, оскільки дитина з відповідачем не проживає, остання безпідставно отримала і витратила не за цільовим призначенням грошові кошти за період з серпня по грудень 2023 року у сумі 50 106, 50 гривень, які згідно з сімейним законодавством є власністю дитини.

На підставі наведеного вище позивач просив суд звільнити його від сплати аліментів на підставі ч.4 ст.273 ЦПК України з 07 серпня 2023 року та стягнути з відповідача надмірно сплачені їй аліменти на утримання дочки у розмірі 50 106,50 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року позов задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, які стягнуті за рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року у справі № 213/82/17 з 07 серпня 2023 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 надмірно сплачені кошти (аліменти) на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50 106, 50 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 288, 32 гривень, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 гривень.

Зазначено, що заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року (справа № 213/5861/23, провадження № 2-з/213/13/23), продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції, у зв`язку з розглядом спору, що стосується прав та інтересів малолітніх дітей, необхідно було залучити до участі у розгляді справи орган опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що з січня 2024 року дочка ОСОБА_5 мешкає разом з нею, вона займається її вихованням та лікуванням, на що витрачає кошти отримані від позивача в рахунок сплати аліментів до грудня 2023 року, адже з січня 2014 року аліменти на утримання дитини від позивача не надходять.

Відхиляючи доводи відповідача про те, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 12 січня 2024 року в задоволені позову Виконкому Інгулецької районної ради, як органу опіки і піклування, про відібрання дітей у відповідача відмовлено, суд послався на те, що вказане рішення, станом на 15 квітня 2024 року, не набрало законної сили через те, що справа перебуває на розгляді в Дніпровському апеляційному суді, однак станом на 22 квітня 2024 року вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Апелянт вказує на те, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, а позивачем по справі не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач використовує кошти (аліменти) не на утримання дитини, як і не надано доказів того, що він звертався до органів опіки з метою перевірки цільового витрачання відповідачем аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу.

18 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57241365 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу.

Рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 07 серпня 2023 року №237 вирішено відібрати у ОСОБА_2 , її дітей, в тому числі і дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 серпня 2023 року позивач надав нотаріально посвідчену згоду на виховання його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір`ю ОСОБА_3 .

Як вбачається з протоколу № 13 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15 серпня 2023 року комісія вирішила на час розгляду справи про відібрання дітей у відповідача передати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю баби ОСОБА_3 на період перебування батька ОСОБА_1 на військовій службі в Збройних Силах України.

Як вбачається з довідки начальника військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 20 квітня 2023 року по теперішній час проходить службу у Збройних Силах України.

Згідно довідки ОСББ «Сонячна-12» неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із бабусею за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки відділу ДВС від 22 грудня 2023 року позивачем сплачено на користь відповідача за виконавчим листом № 213/82/17, виданим 02 лютого 2017 року Інгулецький районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області: у серпні 2023 року - 8 613,40 грн, у вересні 2023 року - 2 729,06 грн, у жовтні 2023 року 6 303,39 грн, у листопаді 2023 року - 4 130,65 грн, у грудні 2023 року - 28 330 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року позовну заяву Виконкому Інгулецької районної ради як Органу опіки і піклування до ОСОБА_2 про відібрання дітей залишено без задоволення.

Станом на 15 квітня 2024 року рішення не набрало законної сили, перебуває на розгляді в Дніпровському апеляційному суді.

Відповідно довідки відділу ДВС від 15 березня 2024 року відповідачу було перераховано аліменти та вона отримували їх в період з 01 серпня 2023 року по 31 грудня 2023 року. Стягнення аліментів зупинено на підставі ухвали Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2023 року.

Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів та стягнення надмірно сплачених аліментів, позивач посилався на те, що рішенням Інгулецької районної у місті ради від 07 серпня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відібрано від матері, і на день подання позову дитина, з офіційного дозволу позивача, який перебуває на військовій службі, проживає з матір`ю позивача - ОСОБА_3 . Весь час після відібрання дитини з позивача стягуються аліменти на користь відповідача, і оскільки дитина з відповідачем не проживає, остання безпідставно отримала і витратила не за цільовим призначенням грошові кошти.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з бабусею ОСОБА_3 зі згоди батька ОСОБА_1 , який на даний час перебуває у складі Збройних Сил України, мати дитини - ОСОБА_2 мешкає окремо та матеріально не утримує дочку.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9 ст. 7 СК України).

Відповідно статті 141 СК України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, заявник вправі звернутися до суду з заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка, в розумінні частини другої статті 197 СК України, може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22).

Отже, правовий механізм звільнення від сплати заборгованості по аліментам, визначений статтею 197 СК України, може застосовуватись виключно у випадках зміни фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч. 1).

У ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 02.10.18 у справі № 910/18036/17).

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності, норм СК України та правових позицій Верховного Суду, саме ОСОБА_1 , як позивач та особа, яка стверджує про наявність підстав для припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, повинен довести обставини, на які він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог - проживання та перебування на його утриманні дочки ОСОБА_5 та її не проживання з відповідачкою.

На виконання вимог ст. 12 ЦПК України, всупереч процесуального обов`язку, позивачем в розпорядження суду належних та допустимих доказів на підтвердження підстав та обставин позовних вимог не надано.

Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Інгулецької районної у місті ради від 07 серпня 2023 року № 237 вирішено відібрати у ОСОБА_2 , її дітей, в тому числі і дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 серпня 2023 року позивач надав нотаріально посвідчену згоду на виховання його дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір`ю ОСОБА_3 .

Як видно з протоколу № 13 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Інгулецької районної у місті ради від 15 серпня 2023 року комісія вирішила на час розгляду справи про відібрання дітей у відповідача передати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю баби ОСОБА_3 на період перебування батька ОСОБА_1 на військовій службі в Збройних Силах України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року позовну заяву Виконкому Інгулецької районної ради як Органу опіки і піклування до ОСОБА_2 про відібрання дітей залишено без задоволення.

Вказане рішення набрало законної сили 22 квітня 2024 року.

Відповідно копії Висновку оцінки потреб сім`ї, яка проводилась працівниками органу опіки та піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради в період з 26 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року, 23 лютого 2024 року, згідно рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року дітей відповідача, зокрема ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернуто до матері за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідно копії Акту від 26 квітня 2024 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , та засвідченого управителем ОСББ «Орхидея 16», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з січня 2024 року по теперішній час, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю відповідачем по справі, іншого судового рішення щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять.

Зважаючи на викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів належить відмовити за їх недоведеністю, оскільки наданими відповідачем по справі доказами підтверджується той факт, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з відповідачем, при цьому проживання дочки сторін по справі певний період часу з бабою не є підставою для припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача надмірно сплачених грошових коштів, а саме 50 106, 50 гривень аліментів, які були перераховані відповідачу за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року в рахунок сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що вказані кошти не є такими, що сплачені позивачем на користь позивача надмірно, оскільки вказані кошти сплачені позивачем у визначеному судовим рішенням розмірі.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Водночас, вимога про повернення коштів, витрачених на забезпечення життєдіяльності дитини, не відповідає інтересам дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Враховуючи, що відповідно частини 1 статті 179 СК України саме діти є власником одержаних на їх утримання аліментів, а концепція забезпечення найкращих інтересів дитини є провідною у вітчизняному та міжнародному сімейному праві, вимоги позивача про повернення ним сплачених на утримання доньки аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, зокрема і статті 1215 ЦК України.

При цьому, питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів, відповідно до вимог ст.1212 ЦК України, або ж перерахунку аліментів, спалених позивачем за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року, чи припинення стягнення аліментів за вказаний період, позивачем в позовній заяві не ставилось.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача надмірно сплачених грошових коштів відмовити.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позову з вищенаведених підстав.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено 1 816,80 гривень судового збору, дана сума підлягає стягненню з позивача на користь апелянта.

Керуючись ст. 367, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 квітня 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кучеренко Оксана Володимирівна, до ОСОБА_2 , треті особи: Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , про звільнення від сплати аліментів та стягнення надмірно сплачених аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 816, 80 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 18 листопада 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста