УХВАЛА

19 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 344/17458/24

провадження № 61-14990 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського судуІвано-Франківської області від 27 вересня 2024 року про передачу справи до іншого суду та постанову Івано-Франківськогоапеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірною відмови про відновлення припиненого електропостачання та зобов`язання вчинити дії по відновленню електропостачання,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Івано-Франківського міського судуІвано-Франківської області від 27 вересня 2024 року,залишеною без змін постановою Івано-Франківськогоапеляційного суду від 31 жовтня 2024 року, вказану вище справу передано за територіальною підсудністю до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області.

07 листопада 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просили їх скасувати та направити справу за встановленою підсудністю для продовження розгляду.

Дослідивши матеріали касаційної скарги заявників, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на оскаржувані судові рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ураховуючи викладене, ухвала Івано-Франківського міського судуІвано-Франківської області від 27 вересня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду,яка віднесена до категорії ухвал, вказаних у пункті 9 частини першої статті 353 ЦПК України, після її перегляду в апеляційному порядку, не входить до переліку ухвал, які є предметом оскарження у касаційному порядку.

Тому, не може бути предметом перегляду у касаційному порядку постанова апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали, яка не підлягає касаційному оскарженню (в силу вимог пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

При цьому, не підлягає вирішенню клопотання заявників про постановлення окремої ухвали суду, оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського судуІвано-Франківської області від 27 вересня 2024 року про передачу справи до іншого суду та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірною відмови про відновлення припиненого електропостачання та зобов`язання вчинити дії по відновленню електропостачання.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара