ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32103/23

Провадження № 22-ц/4820/2088/24

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1. ст 369 ЦПК України цивільну справу № 686/32103/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Андрійчук Іриною Василівною на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка посилалася, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 04 лютого 2012 року та розірвано на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року. Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати із нею.

Позивачка посилалася, що самостійно утримує доньку, батько участі у її утриманні не приймає, в добровільному порядку аліменти на утримання доньки не сплачує та ігнорує її прохання фінансово допомогти утримувати дитину, тому просила задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частці від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.12.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання щодо стягнення судового збору та рішення суду в частині стягнення допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій просить його змінити, зменшивши розмір частки аліментів з 1/4 до 1/6. При цьому апелянт вказує, що він не був повідомлений про розгляд справи, оскільки не проживав за місцем реєстрації, про що достеменно було відомо позивачці, тому був позбавлений можливості висловити свою позицію щодо заявленого позову. Твердження позивачки, що він як батько дитини не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання не відповідають дійсності, так як він активно купляє доньці одяг, гаджети, продукти харчування та ювелірні вироби, сплачує батьківську плату за перебування дитини у дитячому садочку та інші витрати необхідні на її утримання, що підтверджується відповідними квитанціями наданими до апеляційної скарги. Також зазначає, що з 2019 року сплачував на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки, однак з незрозумілих з причин, вона їх не отримує. Апелянт вказує, що не відмовляється від сплати аліментів на утримання доньки, однак просить зменшити їх розмір до 1/6 частки від його доходів, оскільки на даний час від створив нову сім`ю і в нього народився син, у зв`язку з чим дружини перебуває у декретній відпустці.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою, а обставини на які посилається відповідач такими, що не заслуговують на увагу. Також зазначає, що оскаржуване судове рішення, було прийнято Хмельницьким міськрайонним судом 19 лютого 2024 року, а через чотири місяці після його прийняття, дружина ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якого є ОСОБА_1 , тому станом на дату прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, цих обставин не існувало і вони ніяк не могли впливати на вирішення справи. Позивачка просить врахувати , що відповідач приховав від суду інформацію, що він окрім роботи в КП "Хмельницький лікувально-діагностичний центр", із 25 серпня 2023 року є фізичною особою підприємцем та отримує значні доходи від зайняття цією діяльністю, тому взмозі сплачувати аліменти на утриманні доньки у визначеному судом розмірі.

Заслухавши доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що з 04 лютого 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки № В-03-49646 від 20 листопада 2023 року ОСОБА_3 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з нею зареєстровані мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів ОСОБА_2 зазначала, що неповнолітня донька проживає з нею та знаходяться на її утриманні, натомість батько дитини жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

В ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Такі ж засади регулювання сімейних відносин визначено ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про здоров`я, дбати про фізичний, духовний, моральний розвиток, батьки мають забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти і підготувати її до самостійного життя. Отже, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя - необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч.3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо матеріального утримання дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені з батька або матері дитини у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина. При цьому розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, визначених статтею 182 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Визначаючи розмір аліментів в частині розміру 1/4 заробітку (доходу) платника, суд першої інстанції, врахував всі обставини справи і правильно визначив розмір аліментів, судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини, можливість надання відповідачем матеріальної допомоги малолітній дочці, оскільки він є здоровою та працездатною особою.

Посилання апелянта, на те, що він як батько дитини надає матеріальну допомогу на її утримання, купує доньці одяг, гаджети, продукти харчування та ювелірні вироби, сплачує батьківську плату за перебування дитини у дитячому садочку та інші витрати необхідні на її утримання, не спростовують обов`язок відповідача, як батька дитини, сплачувати аліменти на утримання дочки та не позбавляють матір, з якою проживає дитина, права на зверення до суду з позовом про стягнення аліментів..

Крім того, між сторонами відсутня будь-яка домовленість щодо утримання дитини, оскільки жодного договору про добровільну сплату аліментів на час звернення позивачки до суду з даним позовом між батьками дитини не укладено.

Що стосується доводів апелянта про неналежне його повідомлення про розгляд справи в суді першої інстанції, то такі доводи спростовуються матеріалами справи, оскільки позовна заява разом з усіма судовими документами була направлена на зареєстроване місце проживання відповідача, однак конверт повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», іншої інформації щодо місця реєстрації та проживання відповідача матеріали справи не містять.

Також з вищевказаних підстав доводи апеляційної скарги, що апелянт як батько дитини надає матеріальну допомогу на утримання дитини не заслуговують на увагу, так як дана обставина не може бути підставою для відмови в позові чи зменшення розміру аліментів, про що зазначено в мотивувальній частині постанови.

Також не позбавляє відповідача обов`язку сплати аліментів і та обставина, що на даний час від створив нову сім`ю і в нього народився син, у зв`язку з чим дружини перебуває у декретній відпустці.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач є здоровим, працездатним, офіційно працевлаштований, а тому має змогу утримувати своїх дітей у відповідності до вимог сімейного законодавства.

Крім того син у відповідача народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , а оскаржуване рішення ухвалене 19.02.2024 року, а тому дані обставини не можуть бути враховані апеляційним судом при перегляді оскарженого рішення.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Андрійчук Іриною Василівною залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова