Справа № 302/394/24
Номер рядка звіту 59
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

з участю секретаря судового засідання Липей В.В.,

без участі сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачки

01.04.2024 року позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог вона зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 доводилася позивачці та третій особі матір`ю. При житті ОСОБА_3 склала два заповіти, а саме 24.10.2008 року, який зареєстровано в реєстрі за № 123, та 25.07.2018 року, який зареєстровано в реєстрі за № 1009. Останній заповіт ОСОБА_3 скасовує дію складеного нею заповітного розпорядження 24.10.2008 року, оскільки ОСОБА_3 в заповіті складеному 25.07.2018 року розпорядилася всім своїм майном, рухомим та нерухомим, яке буде належати їй за законом і на що вона буде мати право. Останній заповіт не змінено, та не скасовано. Про наявність заповіту на користь позивачки складеного при житті ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 довідалася в січні 2024 року від своєї сестри ОСОБА_2 . При житті ОСОБА_3 не повідомила позивачку, що заповіт від 25.07.2018 року складений нею у приватного нотаріуса Корбутяк І.В. стосується також і позивачки. Тому, ОСОБА_1 вважала, що єдиною спадкоємкою нерухомого майна їх померлої матері є її сестра ОСОБА_2 . За цих підстав, позивачка ОСОБА_1 і не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, до майна померлої матері ОСОБА_3 . ОСОБА_2 , в свою чергу вважала, що спадщину до майна померлої матері ОСОБА_3 , прийняла її сестра ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом першої черги, яка фактично проживала на час смерті з матір`ю, доглядала її до смерті. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до спадкового майна померлої. ОСОБА_3 , 1940 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , але була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , і на день її смерті у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживали та були зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із своєю сім`єю. ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з метою відкрити спадкову справу, оскільки згідно довідки № 30 від 26.01.2024 року, виданої старостою села Келечин Пилипецької сільської ради, вона фактично проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 . Натомість, приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. їй роз`яснено, що у зв`язку з тим, що місце реєстрації проживання спадкодавця ОСОБА_3 , 1940 р.н., було іншим від місця реєстрації проживання спадкоємця - позивачки ОСОБА_1 , то незважаючи на той факт, що вони фактично спільно проживали за однією адресою: будинок АДРЕСА_1 , позивачка вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини, визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України, оскільки спадкодавець - мати позивачки, ОСОБА_3 , 1940 р.н., на час смерті була зареєстрована за адресою: будинок АДРЕСА_2 . За вищенаведеного нотаріус відмовив позивачці у прийняття заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 , з підстав, що нею пропущено строк для прийняття спадщини визначений ст. 1270 ЦК України, а місце реєстрації спадковдавця було відмінним від місця реєстрації спадкоємця. Нотаріус роз`яснив позивачці, що вона має право на звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини, або із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємці, які прийняли спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , 1940 р.н., відсутні, спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилася. Батько позивачки, та чоловік померлої ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , 1940 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Враховуючи вищенаведене, позивачка просить визначити їй додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Келечин Хустського району Закарпатської області, строком в два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Винесені в справі процесуальні рішення

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.04.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позиції учасників справи за змістом процесуальних заяв

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву, згідно з якою просить справу розглянути без її участі з позицією підтримки позову.

Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області в особі першого заступника сільського голови ОСОБА_5 в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу місцевого самоврядування, зазначаючи, що заперечень щодо позову не має.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій зазначила таке. ОСОБА_1 є її сестрою, заповіт складений їхньою матір`ю знаходився в неї, а тому ОСОБА_1 не знала про його існування, його копію ОСОБА_2 віддала сестрі тільки в січні 2024 року, адже сама знайшла його серед паперів саме тоді. Крім того, вона наголошує, що обставини, які викладені в позові ОСОБА_1 відповідають дійсності, просить задовольнити позов ОСОБА_1 .

Оцінивши позиції учасників справи, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов ОСОБА_1 задовольнити, виходячи з такого.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися в сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 82 років, про що Міжгірським відділом ДРАЦС у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального Міністерства юстиції 04.04.2023 року складено відповідний актовий запис за №125, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 .

Згідно з заповітом ОСОБА_3 , який посвідчено 25.07.2018 року приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В., та зареєстровано в реєстрі за № 1009, вона розпорядилася після її смерті своїм майном так:

- земельні ділянки: площею 1,8368 га, що розташована на території Ізківської сільської ради, Міжгірського району, Закарпатської області; площею 0,3132 га, що розташована на території Келечинської сільської ради, Міжгірського району, Закарпатської області, Україна, заповіла своїй доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- земельні ділянки: площею 0,2874 га, урочище «Осовня», що розташована за адресою: Україна, Закарпатська область, Міжгірський район, село Пилипець, площею 0,5000 га, урочище «Погарь», що розташована на території Келечинської сільської ради, Міжгірського району Закарпатської області, Україна та все інше рухоме та нерухоме майно, яке буде належати їй за законом і на що вона буде мати право, - своїй доньці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вищезазначений заповіт не змінено, та не скасовано, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 76209171 від 14.03.2024.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру № 76209246 від 14.03.2024.

Згідно довідки № 30 від 26.01.2024 виданої старостою с.Келечин Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_3 , 1940 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 , але була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , і на день її смерті у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з нею проживали та були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , -зять; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - дочка; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - онучка; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , - правнук; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , -правнучка.

Чоловік ОСОБА_3 помер, що вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7 , свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 .

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст.1216,1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1270 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі N 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі N 565/1145/17 (провадження N 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.11.2023 по справі № 333/8115/21.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.03.2021 по справі № 638/17145/17 .

Позивачка не знала про існування заповіту ОСОБА_3 на свою користь, тому і не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Про існування заповіту ОСОБА_3 позивачка дізналася у січні 2024 року від своєї сестри ОСОБА_2 , яка в своїй заяві підтвердила це.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що необізнаність позивачки про існування заповіту є поважною причиною для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

За вищенаведених обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, при цьому визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Розподіл судових витрат між сторонами

Суд враховує те, що позивачка за подання цього позову сплатила судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп та ту обставину, що відповідач визнав позов до розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищенаведене, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого нею при поданні цього позову до суду, що становить грошову суму 605 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) як спадкоємцю за заповітом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Келечин Хустського району Закарпатської області, строком в два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, що становить суму 605 грн 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка