РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 572/2027/21

Провадження № 22-ц/4815/548/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання : ОСОБА_1

учасники справи:

позивач-відповідач: ОСОБА_2

позивач за зустрічним позовом : ОСОБА_3

відповідач за первісним позовом: ОСОБА_4

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року, ухвалене в складі судді Панас О.В., повний текст якого складено 14.02.2024 року у справі № 572/2027/21

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позов мотивований тим, що в лютому 2021 року в мережі Інтернет знайшов оголошення ОСОБА_5 про надання послуги із створення електронних ресурсів (власний Інтернет сайт). В телефонній розмові ОСОБА_6 повідомив, що за надані послуги необхідно перерахувати на його банківський рахунок передоплату в сумі 6 000,00 грн., після чого ним протягом 5-ти днів буде надіслано на його адресу примірник договору про надання послуг, який він повинен підписати. Для перерахунку грошових коштів, надав йому реквізити банківського рахунку, а саме номер банківської картки в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

3 березня 2021 року о 13 год. 28 хв. ним було перераховано з власного банківського рахунку в АТ КБ «Приватбанк» (IBAN - НОМЕР_2 , банківська картка № НОМЕР_3 ) на наданий ОСОБА_7 банківський рахунок грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. Ознайомившись із деталями проведеного ним платежу він виявив, що банківський рахунок згідно із карткою № НОМЕР_1 належить не ОСОБА_8 , а ОСОБА_4 з якою він в будь-яких правовідносинах не перебував.

Вважає, що ОСОБА_4 безпідставно утримує належні йому грошові кошти в сумі 6 000,00 грн.

Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим між ОСОБА_2 як Замовником, з однієї сторони, та ОСОБА_9 як Виконавцем, з іншої сторони, було укладеного усний договір щодо розробки власного інтернет-сайту та сторінок у соціальних мережах - фейсбук (Facebook) та інстаграм (Instagram) з метою рекламування власної підприємницької діяльності з продажу мотоциклів, квадроциклів. Сторони домовились, що для того, аби розпочати роботу необхідно здійснити передоплату в сумі 6 000 (шість тисяч) гривень, а інша частина суми в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., буде сплачена двома частинами 6 та 2 тисячі гривень після того, як робота буде виконана.

В усній формі, шляхом переписки у мобільному додатку «Viber» та телефонних розмов, вони з відповідачем дійшли згоди щодо усіх істотних, умов правочину про надання послуг.

Оскільки передоплата в розмірі 6000 грн. була отримана, вони продовжили працювати над завершенням інтернет-сторінки. Після виконання всіх робіт, ОСОБА_3 повідомив відповідача позивача про закінчення надання послуг з виготовлення сайтів та розміщення на них реклами та попросив сплати решту обумовленої сторонами суми і попередив про те, що у випадку її несплати, сайт буде заблоковано.

Від виконання зобов`язань відмовився саме ОСОБА_2 . Робота по створенню сайтів та їх реклами, була готова в тому обсязі, порядку та в строки, про які сторони домовлялись між собою. Тобто вважає, що між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору.

Просив суд визнати укладеним договір про надання послуг між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Визнати грошові кошти сплачені ОСОБА_2 на картку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6000 гривень передоплатою за надані послуги ОСОБА_3 . Стягнути заборгованість за надані послуги в розмірі 8 000 гривень, та судові витрати по справі .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області 06 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано укладеним договір про надання послуг між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнано грошові кошти сплачені ОСОБА_2 на картку ОСОБА_4 03.03.2021 у розмірі 6000,00 грн. завдатком за надані послуги ОСОБА_3 .

Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі 8000 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог та задоволення первісного позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Встановлено, що у лютому 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виникли договірні відносини з приводу надання послуг зі створення сайтів та початкового просування інтернет-сторінок в соціальних мережах - фейсбук (Facebook) та інстаграм (Instagram) .

В усній формі, шляхом переписки у мобільному додатку «Viber» та телефонних розмов, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних, умов правочину про надання послуг.

Стосовно ціни наданих послуг, сторони дійшли згоди, що ОСОБА_2 як замовник, обирає повний пакет послуг зі знижкою, а саме: 14 000 грн., який включає в себе створення інтернет-сторінки - веб-сайту, сторінок в фейсбук (Facebook) та інстаграм (Instagram), наповнення їх усіма необхідними деталями, які згодом могли редагуватися самим Замовником, рекламуванням цих сторінок в пошуковому сервісі Google, мережах - фейсбук (Facebook), інстаграм (Instagram), а також технічна підтримка виконаної ОСОБА_3 роботи терміном на один рік.

На початку березня 2021 р. між сторонами було досягнуто згоди, що ОСОБА_2 має сплатити частину від загальної суми в розмірі 6000 грн., а інші частини суми в розмірі 6 000,00 грн. та 2000,00 грн він повинен буде сплатити в кінці виконаної роботи. Розрахунок за надані послуги мав бути здійснений у безготівковій формі. Кошти були перераховані картковий рахунок № НОМЕР_1 «ПриватБанку», що належала ОСОБА_4 .

У Конституції України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши доводи касаційної скарги і матеріали справи, Верховний Суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції, як на підставу для задоволення зустрічного позову, що сплачена ОСОБА_2 для ОСОБА_4 грошової суми є завдатком, з огляду на наступне.

Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів,а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, поряд з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з нормами статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Тобто, внесення завдатку, як способу виконання зобов`язання, може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору, в даному випадку, договору купівлі-продажу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року по справі №551/980/19.

Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж) або цінності, які покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару).

У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Наприклад, якщо продавець відмовляється передавати товар, покупець має право вимагати розірвання договору та повернення авансу.

Отже, у разі розірвання договору з будь-яких причин аванс має бути повернутий покупцю у повному розмірі.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.

І якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Із позовної заяви убачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, які були сплачені на рахунок особи з якою він не мав будь-яких правовідносин, визначаючи спірні кошти як безпідставно збережене без достатньої правової підстав. (ст.1212 ЦК України).

Суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, виходив з того, що між сторонами був укладений договір про надання послуг за плату, а тому правова природа переданих ОСОБА_2 коштів охоплюється поняттям завдатку, який не підлягає поверненню відповідно до частини другої статті 570 ЦК України, що унеможливлює задоволення первісних позовних вимог з підстав, викладених в позовній заяві.

Проте колегія суддів не може погодитись із таким висновком виходячи з такого.

Убачається, що сторони, за зустрічним позовом, провели переговори щодо виконання ОСОБА_3 робіт з приводу надання послуг зі створення сайтів та початкового просування інтернет-сторінок в соціальних мережах - фейсбук (Facebook) та інстаграм (Instagram) . Сторони досягли домовленості щодо вартості наданих послуг, а також переліку робіт, що підтверджується перепискою у мобільному додатку «Viber».

Відповідно до цих умов, оплата мала бути проведена у безготівковій формі. До початку виконання ОСОБА_3 робіт позивач-відповідач мав сплатити частину від загальної суми в розмірі 6000 грн., а інші частини суми в розмірі 6 000,00 грн. та 2000,00 грн він повинен буде сплатити в кінці виконаної роботи.

03.03.2021 р. о ОСОБА_2 перерахував на картковий рахунок ОСОБА_4 (дружина ОСОБА_3 ) 6 000 грн.

Саме з оплатою авансу спірний договір пов`язував початок виконання робіт у обумовлений строк, після його отримання.

Будь які докази проте, що між сторонами у справі був укладений договір про надання послуг за плату, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону матеріали справи не містять.

01.04.2021 р. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 про необхідність оплати другої частини роботи в сумі 6000,00 грн., проте ОСОБА_2 відмовився платити. В свою чергу ОСОБА_3 створений ним програмний продукт ОСОБА_2 не передав.

Отже, між сторонами, що не було досягнуто всіх істотних умов договору, а відтак договір про надання послуг не є укладений.

Обставини справи доводять той факт, що сплачена сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка її передала, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов залишенню без задоволення.

Враховуючи, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процессуального права та неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку про його скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.( ст. 376 ЦПК України )

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн та 1372 грн при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 лютого 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6000 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 1140 грн з кожного судових витрат понесених позивачем при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції.Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12.09.2024

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.