Справа № 163/393/24
Провадження № 2/163/123/24
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2024 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 68205,00 гривень заборгованості за трьома кредитними договорами № 78472942 від 02.03.2023, № 25579-12/2022 від 22.12.2022, № 6455516 від 13.03.2023.

Вимоги обґрунтовано тим, що вищевказані кредитні договори відповідач ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Авентус Україна», відповідно. Право вимоги за цими договорами перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за укладеними з первісними кредиторами договорами факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, №26092023 від 26.09.2023, №24112023 від 24.11.2023, відповідно. Свої грошові зобов`язання за цими кредитними договорами відповідач не виконав ні первісним кредиторам, ні новому кредитору, в результаті чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка в сукупності становлить заявлений розмір позовних вимог. Зокрема, за договором № 78472942 кредитна заборгованість становить 8150,00 грн основного боргу та 13680,00 грн процентів; за договором № 25579-12/2022 - 5000 грн основного боргу та 16650,00 грн процентів; за договором № 6455516 - 5000,00 грн основного боргу та 8955,00 грн процентів.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 лютого 2024 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Климович Т.Д. подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю. В обґрунтування такої позиції послалась на відсутність доказів щодо переходу права грошової вимоги від первісних кредиторів до позивача. Зокрема, акти прийому-передачі реєстру боржників не містять загальної суми заборгованості, яка відступається, а витяги з реєстрів боржників та розрахунки заборгованості не містять підписів сторін договорів факторингу. Звернула увагу на те, що договір позики № 78472942 укладений 02.03.2023, а договір факторингу стосовно цієї позики укладений 14.06.2021, тобто задовго до того як був укладений сам кредитний договір і не містить відповідного реєстру боржників на підтвердження прав вимоги. Крім цього, сума заборгованості за трьома кредитними договорами не підтверджена первинними бухгалтерськими документами, оформленими відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», через що відсутні підстави вважати, що надані позивачем розрахунки заборгованості є правильними. Також вказала, що відповідач ОСОБА_1 з 15 квітня 2023 року перебуває на військовій службі по мобілізації, тому нарахування відсотків за користування кредитами у будь-якому випадку суперечить п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Представник позивача подала відповідь на відзив, до якої на спростування позиції сторони відповідача щодо безпідставності заявлених вимог додала додаткові докази на підтвердження переходу права вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також розрахунки заборгованості первісних кредиторів.

Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, у яких просила не приймати додані позивачем до відповіді на відзив додаткові докази з огляду на положення ст.83 ЦПК України, оскільки такі докази мали бути додані до позову, а причин неможливості їх подання позивач не навів.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

02 березня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 78472942, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 8150,00 гривень на 30 днів зі сплатою відсотків.

22 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 25579-12/2022, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 гривень на 25 днів зі сплатою відчотків.

13 березня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладений договір № 6455516 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 гривень на 360 днів зі сплатою відсотків.

Указані кредитні договори № 78472942, № 25579-12/2022, № 6455516 укладені відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем підписані електронним підписом.

Право вимоги за цими кредитними договорами перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі укладених із ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», ТОВ «Авентус Україна» договорів факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та додаткової угоди №10 від 23.08.2023, №26092023 від 26.09.2023, №24112023 від 24.11.2023, відповідно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст.516 ЦК України).

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Доводи представника відповідача щодо відсутності належних доказів на підтвердження переходу права грошової вимоги за кредитними договорами № 78472942, № 25579-12/2022, № 6455516 від первісних кредиторів до позивача є безпідставними і повністю спростовуються наданими представником позивача доказами, як тими, що додатні до позову, так і тими, що надані разом із відповіддю на відзив представника відповідача.

Додані до позову копії договорів факторингу з додатками належним чином завірені, а витяги з реєстрів боржників за своїм змістом і формою є належним чином оформленим документом позивача як нового кредитора, які підписані його представником та скріплені печаткою. Інформація про загальну заборгованість кредитів, право вимоги за якими відступається, є лише закритою з певних комерційних чи інших міркувань позивача та водночас правового значення у спірних правовідносинах не має, оскільки подання цих доказів у такому вигляді у спірних правовідносинах не спростовує факту переходу до позивача права вимоги до боржників згідно реєстрів, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 .

Не приймати до уваги додані представником позивача до відповіді на відзив письмові докази обґрунтованих підстав немає, оскільки вони подані не як нові докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, а виключно на спростування доводів представника відповідача, яка фактично поставила під сумнів наявності у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до відповідача за укладеними ним кредитними договорами № 78472942, № 25579-12/2022, № 6455516.

Стосовно договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, то він дійсно укладений задовго до укладення самого договору позики № 78472942, однак право вимоги за цим договором позивач набув на підставі додаткової угоди № 10 від 23 серпня 2023 року до указаного договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Перехід права вимоги до позивача за договором позики № 78472942 також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників № 9 від 23 серпня 2023 року та самим цим Реєстром боржників.

У зв`язку із цим, доводи відповідача про відсутність у позивача права вимоги за договорами № 78472942, № 25579-12/2022, № 6455516 є безпідставними.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Представником позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії кредитних договорів № 78472942, № 25579-12/2022, № 6455516.

Ці три договори підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Сам факт укладення цих договорів відповідач у поданому його представником відзиві на позовну заяву не оспорює та жодних доказів на спростування існування між ним та первісними кредиторами ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», ТОВ «Авентус Україна» кредитних договірних правовідносин не надав.

Із розрахунків заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", які по своїй сумі і складових є рівними тим, що зазначені у витягах з Реєстрів боржників до договорів факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та додаткової угоди №10 від 23.08.2023, №26092023 від 26.09.2023, №24112023 від 24.11.2023, відповідно, вбачається невиконання відповідачем умов укладених кредитних договорів, внаслідок чого він має заборгованість, розмір якої:

- за договором № 78472942 становить 32600,00 гривень, з яких: за основною сумою боргу 8150,00 гривень, за відсотками - 24450,00 гривень;

- за договором № 25579-12/2022 становить 21650,00 гривень, з яких: за основною сумою боргу 5000,00 гривень, за відсотками - 16650,00 гривень;

- за кредитним договором № 6455516 становить 13955,00 гривень, з яких: за основною сумою боргу 5000,00 гривень, за відсотками - 8955,00 гривень.

Доводи представника відповідача про ненадання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження вищевказаної кредитної заборгованості на увагу не заслуговують з огляду на таке.

За умовами кредитних договорів кредитні кошти відповідачу ОСОБА_1 надавалися шляхом їх перерахування на його банківські рахунки із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, зокрема:

- за договором № 78472942 ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на банківський рахунок відповідача НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 8150,00 гривень;

- за договором № 25579-12/2022 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» перерахувало на банківський рахунок відповідача 444111хххххх-6259 кредитні кошти в сумі 5000,00 гривень;

- за договором № 6455516 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на банківський рахунок відповідача НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 5000,00 гривень.

Отже, надання відповідачу кредитних коштів у кожному випадку відбувалося шляхом перерахування на уже відкриті на його ім`я в банківських установах, а не у кредитодавців, банківські рахунки.

З установчих документів ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Авентус Україна» вбачається, що зазначені товариства не є банківськими установами, а тому позбавлені можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати виписки за такими рахунками та, відповідно, не можуть надати первинні банківські документи, через що такі відсутні у позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" як правонаступника у кредитних правовідносинах.

Належність ОСОБА_1 банківських рахунків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідач не оспорює та в той же час не заперечує надходження на ці рахунки кредитних коштів за договорами № 78472942, № 25579-12/2022, № 6455516.

Саме відповідач наділений правом на отримання банківських виписок за цими рахунками, які є первинними бухгалтерськими документами згідно із ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на яку посилається його представник, однак таких виписок суду не надав, тим самим не спростував надходження кредитних коштів на ці рахунки.

Належить зазначити, що відповідач через свого представника, заперечуючи заявлені позовні вимоги, обмежився лише поданням відзиву на позовну заяву, однак жодного належного доказу на спростування існування в нього кредитної заборгованості за вищевказаними договорами не надав.

Як зазначено вище, суми заборгованості за трьома кредитними договорами за розрахунками позивача та первісних кредиторів складаються із тіла кредиту та відсотків за користування кредитом.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Враховуючи доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву, у тому числі наявність підстав для застосування до відповідача п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як мобілізованого на військову службу, суд вважає необхідним здійснити перевірку заявленого до стягнення розміру заборгованості із умовами кредитних договорів.

За умовами договору № 78472942 від 03 березня 2023 року відповідач отримав кредит в розмірі 8150,00 гривень на 30 днів до 01 квітня 2023 року зі сплатою 0,75% в день. Загальна вартість кредиту 9983,75 гривень, з яких: 8150,00 гривень кредитних коштів, 1833,75 гривень відсотків за користування кредитом.

За умовами договору № 25579-12/2022 від 22 грудня 2022 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 гривень на 25 днів до 15 січня 2023 під 1,0% на добу. Загальна вартість кредиту 6250,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень кредитних коштів, 1250,00 гривень відсотків за користування кредитом.

За умовами договору № 6455516 від 13 березня 2023 року відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 гривень на 360 днів під 1,9% в день. Загальна вартість кредиту 39924,50 гривень, з яких: 5000,00 гривень кредитних коштів, 34924,50 гривень відсотків за користування кредитом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтверджений Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначено, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами кожного з кредитних договорів, укладених кредитними установами з відповідачем ОСОБА_1 , встановлено конкретні строки кредитування, а саме: за договором № 78472942 кредит надано на 30 днів, за договором № 25579-12/2022 на 25 днів, за договором № 6455516 на 360 днів.

Відтак, право кредитодавців та в подальшому їх правонаступника нараховувати передбачені вище указаними кредитними договорами проценти за користування кредитними коштами припинилося після вказаних строків кредитування, у зв`язку із чим після їх спливу права та інтереси кредитодавців та їх правонаступника (позивача) забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів та правового висновку Великої Палати Верховного Суду розмір процентів за кожним з цих договорів буде такий:

за кредитним договором № 78472942 1833,75 грн (8150 грн тіла кредиту х 0,75% процентної ставки в день х 30 днів : 100);

за кредитним договором № 25579-12/2022 1250 грн (5000 грн тіла кредиту х 1,0% процентної ставки за добу х 25 днів : 100);

за кредитним договором № 6455516 34924,50 грн (5000 грн тіла кредиту х 1,393% процентної ставки за добу х 30 днів : 100 = 2089,50 грн; 5000 грн тіла кредиту х 1,99% процентної ставки за добу х 330 днів : 100 = 32835,00 грн; 2089,50 грн + 32835,00 грн = 34924,50 грн).

Крім цього, із підписаних відповідачем електронним підписом заявок від 27.01.2023, 23.02.2023, 04.03.2023 на відстрочення виконання зобов`язання за договором № 25579-12/2022 від 22.12.2022 встановлено погашення відповідачем кредиту на загальну суму 5950,00 гривень (2240,00 грн + 1470,00 грн + 2240,00 грн).

Відповідно до довідки військової частини № НОМЕР_3 від 14 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі по мобілізації з 15 квітня 2023 року по цей час (дату видачі довідки).

У пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Ураховуючи строки кредитування за кожним договором та дату початку військової служби відповідача по мобілізації (15 квітня 2023 року) наведені приписи Закону щодо не нарахування процентів за користування кредитними коштами підлягають застосуванню лише до кредитного договору № 6455516 від 13 березня 2023 року.

За цим договором відсотки підлягають нарахуванню лише за період з 13.03.2023 по 14.04.2023 включно (33 дні) та їх розмір становить 2388,00 гривень (5000 грн тіла кредиту х 1,393% процентної ставки за добу х 30 днів : 100 = 2089,50 грн; 5000 грн тіла кредиту х 1,99% процентної ставки за добу х 3 днів : 100 = 298,50 грн; 2089,50 грн + 298,50 грн = 2388,00 грн)

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд встановив наступну заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем як новим кредитором:

- за договором № 78472942 - 9983,75 гривень, яка складається з тіла кредиту в сумі 8150,00 гривень та відсотків в сумі 1833,75 гривень;

- за договором № 25579-12/2022 300,00 гривень, які становлять тіло кредиту. Визначаючи цю заборгованість суд відняв сплачений відповідачем борг в загальній сумі 5950,00 грн (6250,00 грн 5950,00 грн = 300,00 грн);

- за договором № 6455516 7388,00 гривень, яка складається із тіла кредиту в сумі 5000,00 грн та відсотків в сумі 2388,00 грн.

Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав і мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих і частково погашених відповідачем кредитних коштів та процентів, нарахованих в межах строку кредитування, визначених кредитними договорами.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню кредитна заборгованість за трьома кредитними договорами в загальній сумі 17671,75 грн (9983,75 + 300,00 + 7388,00 грн).

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 25,91 % таких вимог, що становить 784,55 грн.

Представник відповідача заявила до стягнення з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, на підтвердження яких надала копії: договору № 027/24 про надання правничої допомоги від 11 березня 2024 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською № 671 від 27 червня 2012 року, ордера на надання правничої правової допомоги серії АС № 1087572, акту прийому-передачі виконаних робіт від 12 березня 2024 року, квитанцію про оплати наданих послуг з правничої допомоги від 13 березня 2024 року.

З акту приймання-передачі виконаних робіт вбачається, що адвокатом були надані послуги позивачу у вигляді: усної консультації - 1 год 1000 грн; підготовка та складання відзиву 3 год 6000 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У цій справі суд вважає заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу адвоката дещо завищеним, оскільки не відповідає критеріям обґрунтованості та реальності.

У зв`язку із цим та оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи, а саме: співмірність суми витрат зі складністю справи, яка з огляду на характер спірних правовідносин не є складною і розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін; відповідність суми понесених витрат критеріям співмірності необхідних і достатніх витрат, реальності і розумності з урахуванням фактично наданих послуг з правової допомоги; значення справи для відповідача; часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру цих витрат навіть з урахуванням часткового задоволення позову та стягнення з позивача на користь відповідача 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 10 статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, ураховуючи часткове задоволення позову та стягнення із кожної сторони судових витрат, на підставі цієї норми слід провести зустрічне зарахування таких витрат та до стягнення присудити відповідну різницю в сумі 2215,45 (3000 784,55), яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 17671 (сімнадцять тисяч шістсот сімдесят одну) гривню 75 копійок заборгованості за кредитними договорами, а саме:

за кредитним договором № 78472942 від 02 березня 2023 року в розмірі 9983 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 75 копійок, яку становлять 8150 гривень кредитних коштів та 1833,75 гривень процентів;

за кредитним договором № 25579-12/2022 від 22 грудня 2022 року в розмірі 300 (триста) гривень кредитних коштів;

за кредитним договором № 6455516 від 13 березня 2023 року в розмірі 7388 (сім тисяч триста вісімдесят вісім) гривень, яку становлять 5000 гривень кредитних коштів та 2388,00 гривень процентів.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) гривень 45 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; місце знаходження - вулиця Симона Петлюри, буд.30, місто Київ; ;

відповідач - ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь