провадження № 2/947/402/24
02.09.2024 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Літвінової І.А.,
секретар судового засідання Скоропуд С.О.,
В липні 2023 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив виділити йому, ОСОБА_1 , в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 . Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивує тим, що йому на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої частини домоволодіння був відповідач.
В подальшому позивачу стало відомо, що відповідач свою частку в домоволодінні виділив в окреме домоволодіння і зареєстрував цілу частину за окремою адресою: АДРЕСА_1 . Позивач звернувся до державного реєстратора щодо перереєстрації свого права власності на належне йому майно, оскільки після виділення відповідачем своєї частки, позивач фактично став власником цілої частини домоволодіння. Однак позивачу було відмовлено, оскільки відсутнє рішення суду про припинення спільної часткової власності. Внаслідок чого позивач змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх майнових прав.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Літвіновій І.А.
Сторони про дату, час і місце проведення судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
В судовому засіданні сторона позивача позов підтримала та просила задовольнити. Подальший розгляд справи - проводити за відсутності сторони позивача.
Зі сторони відповідача ОСОБА_2 будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань до суду не надходило.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням положень статей 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
В ході розгляду справи судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого Другою одеською державною нотаріальною конторою 04.07.1995 року за № 4-Д-8250, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 . Власником іншої частини домоволодіння був відповідач.
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 208487765 від 07.05.2020 року вбачається, що відповідач свою частку в домоволодінні виділив в окреме домоволодіння і зареєстрував цілу частину за окремою адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач, маючи намір виділити частку з майна, що є у спільній частковій власності, 23 лютого 2024 року звернувся до державного реєстратора з відповідною заявою щодо перереєстрації права власності, однак державний реєстратор відмовив в проведенні реєстраційних дій.
У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до вимог статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Згідно з ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
При вирішенні даної справи суд керується правилами, сформульованими у статтях 358, 367 ЦК України, де закладені принципи поділу майна у натурі, оскільки за нормами ст. 364 ЦК України при виділі частки право спільної часткової власності припиняється лише для особи, яка виділяє свою частку, тоді як в даному випадку при виділі частки позивача, право спільної часткової власності припиниться для обох сторін.
В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи.
В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.
Крім того, у відповідності до п. 1.1. і 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, ця інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об`єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок, та застосовується бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
В матеріалах справи міститься Висновок № 20.0077 від 17 березня 2020 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна згідно якого: «…фактично 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на даний момент являється окремим об`єктом нерухомого майна та не пов`язаний з іншими співвласниками».
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Пунктом 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість задоволення у повному обсязі позову ОСОБА_1 ..
Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 за № 7, ст.ст. 317, 319, 355, 356, 358, 361, 364, 365 ЦК України, ст. 88 ЗК України, ст. ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ об`єкта нерухомого майна в натурі зі спільної часткової власності, визнання права власності та припинення права спільної часткової власності задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності в цілому на об`єкт нерухомого майна житловий будинок з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № 1,2,3 - огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 .
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який складається з: літ. «А» - житловий будинок загальною площею 100 м2; житловою площею 37,9 м2; літ. «Ж» - літня кухня площею забудови 44,3 м2; № НОМЕР_1 огорожа, за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Днем складення повного рішення суду є 12 вересня 2024 року.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: