Справа № 351/1375/24
Номер провадження №2-о/351/227/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Калиновського М.М.,

з участю секретаря - Равлюк М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Лепчук С.І. звернувся до суду із заявою у якій просить встановити факт належності особі правовстановлюючого документу. Заяву мотивував тим, що ОСОБА_1 13 грудня 2004 року отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ІФ №032523 та Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ІФ №032524, в яких неправильно зазначено по батькові заявника, а саме: " ОСОБА_2 ".

У зв`язку із вказаною помилкою в Державних актах, у ОСОБА_1 можуть виникнути труднощі при укладенні правочинів щодо земельних ділянок, право власності на які встановлено цими Державними актами, тому остання вимушена звернутися до суду із даним позовом.

Заявниця ОСОБА_1 подала до суду заяву, якою заявлені вимоги підтримала повністю, справу просила розглядати за її відсутності.

Представник Снятинської міської ради подав до суду заяву в якій просив справу розглянути на розсуд суду та без участі представника міської ради.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Верховний суд у справі №320/948/18 від 10.04.2019 року зробив висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Заявниця просить встановити факт належності їй, ОСОБА_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №032523 від 13.12.2004р. та Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ №032524 від 13.12.2004р. які видані на ім`я " ОСОБА_2 ".

Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ІФ №032523 від 13.12.2004р., ОСОБА_2 на підставі рішення Снятинської міської ради від 22.07.2004р. №169 є власником земельної ділянки площею 0,0960га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ІФ №032524 від 13.12.2004р., ОСОБА_2 на підставі рішення Снятинської міської ради від 22.07.2004р. №169 є власником земельної ділянки площею 0,1043га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками якої записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 одружились 14.05.1994р. Прізвища після одруження: ОСОБА_7 .

Паспорт громадянина України № НОМЕР_3 виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в Державних актах на право приватної власності на земльні ділянки серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 від 13.12.2004р. були допущені помилки у написанні по батькові власниці земельних ділянок та зазначено " ОСОБА_2 " тоді як правильним є " ОСОБА_1 ".

Суд вважає, дані помилки могли мати місце з вини осіб які оформляли дані правовстановлюючі документи та допустили помилки, а в подальшому не виправили її у визначеному законодавством порядку.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на земльну ділянку серії І-ІФ №№032523 від 13.12.2004р. та Державний акт на право приватної власності на земльну ділянку серії І-ІФ №№032524 від 13.12.2004р., належить ОСОБА_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви адвоката Лепчука С.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ІФ №№032523 від 13.12.2004р. та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ІФ №№032524 від 13.12.2004р. які видані на ім`я " ОСОБА_2 ".

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Михайло КАЛИНОВСЬКИЙ