КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8914/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/10407/23

29 квітня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Чіркова Г.Є., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2023року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 26 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4-2, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ АТ «Універсал Банк», зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначає, що кредитний договір укладений у електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, даних паспорта, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 26 січня 2021 року на платіжну картку емітовану АТ «Універсал Банк».

Зазначає, що відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Вказує на те, що 17 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено договір відступденння права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17 червня 2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 4-2 від 26 січня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

З огляду на вище викладене, просив суд стянути з відповіда на користь позивача заборгованість за договором від 26 січня 2021 року № 4-2 станом на 08 сепня 2023року у розмірі 17 130,00 грн з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 1 530,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2. кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 18 лютого 2020року по 19 березня 2020року (включно); 12 600,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до пункту 3.3. кредитного договору, за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2020 року по 17 липня 2020 року відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07 лютого 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з такими рішенням суду першої інстанції, 01 березня 2024 року представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» адвоката Руденко Костянтин Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що на підтвердження позовних вимог до позовної заяви було долучено: завірену копію Договору № 4-2 від 26.01.2021 року; завірену копію чеку про проведення переказу; хронологію укладення електронного Договору № 4-2 від 26.01.2021 року; анкету-заяву на кредит № 728744 від 25.01.2021 року; завірену копію Правил надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту; завірену копію довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшенс» про надсилання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором; завірену копію Договору відступлення права вимоги N? 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року; завірену копію витягу Акту приймання-передачі прав № 1 від 17.06.2021 року до Договору відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року; завірену копію платіжного доручення про оплату за Договором відступлення права вимоги 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року.

Вказує на те, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні відсотків відповідно до п.п. 1.2, 3.3 договору, оскільки таік умови було погоджені сторонами.

Також позивач не погоджується в висновками суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача витрати на оплату правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4-2.

Відповідно до умов пункту 1.1 укладеного договору Товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі.

Пунктом 1.3. договору визначено, що строк надання кредиту становить 30 днів.

У пункті 1.2. договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Відповідно пункту 3.3. укладеного кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua ,https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Стронами також був погоджений графік розрахунків, який є додатком до договору.

Відповідно до квитанції № 365774061 від 26 січня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором 4-2 від 26 січня 2021 року на умовах фінансового кредиту.

З наданого позивачем ТОВ «ФК «Ріальто» розрахунку заборгованості по кредитному договору № 4-2 від 26 січня 2021 року вбачається, що станом на 08 серпня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 23 745,20 грн.

На підтвердження укладення договору позивачем надано хронологію дій щодо укладення кредитного договору, з якої вбачається, що 25 січня 2021 року о 23:13:12 год. позичальник ввів дані по заяві; 25 січня 2021 року о 23:13:12 автоматичні перевірки по заяві; 25 січня 2021 року о 23:13:12 перевірка позичальника за даними БКІ; 25 січня 2021 року о 23:13:12 скорингова оцінка позичальника; 26 січня 2021 року о 15:07:59 створено пропозицію про укладення кредитного договору в особистому кабінеті позичальника; 26 січня 2021 року о 15:07:59 позичальнику відправлено SMS повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором для підписання акцепту та укладення договору; 26 січня 2021 року о 15:08:06 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір; 26 січня 2021 року о 15:08:06 друкована форма укладеного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; 26 січня 2021 року о 15:08:15 кредитні кошти перераховано на картку позичальника.

Відповідно до довідки ТОВ "Девелопмент Інновейшинс" № 63256 від 10 липня 2023 року смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 514271» було доставлено на номер НОМЕР_1 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 26.01.2021 року о

15:07:59 год.

17 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором від 26 січня 2021 року № 4-2 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Відмовляючи у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд першої інстанції посилався на те, що позивачем не доведено належними та допустими доказами факт укладання кредитного договору.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача посилався на те, що 26 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4-2, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «Універсал Банк».

На підтвердження своїх доводів позивачем до позовної заяви було долучено примірник договору № 4-2 від 26 січня 2021року, який було укладено між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 .

Відповідно до умов пункту 1.1 вказаного договору товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі.

Факт перерахунку коштів на користь відповідача підтверджується наданою копією квитанції № 365774061 від 26 січня 2021 року відповідно до якої ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором 4-2 від 26 січня 2021 року на умовах фінансового кредиту.

У Хронології дій зазначено, що позичальником було введено дані по заяві щодо бажаного отримання коштів; заяву було перевірено позивачем та скориговано оцінку позичальника; створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) в особистому кабінеті позичальника; відправлено СМС повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору; позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника; кредитні кошти перераховано на картку позичальника.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Іновація» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що кредитний договір № 4-2 від 26 січня 2021 року був укладений та підписаний сторонами в електронній формі і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6 , 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідачем не надано доказів на спростування наданих позивачем доказів стосовно перерахування позивачем на його рахунок грошових коштів у розмірі 4 000,00 грн.

На зазначені вище обставини суд першої інстанції не звернув увагу, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між сторонами було укладено кредитний договір.

Звертаючись до суду з позовом представник ТОВ «ФК «Ріальто» просив суд стягнути з відповідача відсотки за кожен день користування кредитом у розмірі 1,99% відповідно до п. 1.2 кредитного договору та відсотки за кожен день прострочення у розмірі 3,5% відповідно до п. 3.3 кредитного договору.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог в цій частині суд першої інстанції посилався на те, що оскільки позивачем не доведено факт укладення кредитного договору, то вимоги про стягнення відсотків також не підлягають задоволенню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

У пункті 1.2. вищевказаного Договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Розрахунок загальної суми заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору станом на 08 липня 2023 року наданий суду.

Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, прийшла до висновку про порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення із боржника на користь кредитора 2 945,20 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 26 січня 2021 року по 25 лютого 2021 року.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів відповідно до пункту 3.3 довору колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України

Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1277,50 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення 16 800,00 грн. заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Окрім того, звертаючись з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» просило стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою- підприємцем Руденко Костянтином Васильовичем .

Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавсць, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 918 від 23.10.2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складания проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1)

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору вартість послуг виконавця становить:

8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника;

12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції;

15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги;

3 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення;

1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту;

1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань;

2 500,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні;

Відповідно до п. 4.1 договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надасться на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.

03 березня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем Руденко Костянтином Васильовичем було підписано акт приймання- передачі наданих послуг № 54 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах, виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 4-2 від 26.01.2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартість наданих послуг- 8 000,00 грн.

складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором № 4-2 від 26.01.2021 року, вартість послуги 1000,00 грн.

09 березня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» було здійснено оплату послуг адвоката Руденка Костянтина Васильовича на підставі договору № 02/06/2022 від 02.06.2023 року згідно акту № 54 від 03.03.2023 року у розмірі 90 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 383.

Відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн., суд першої інстанції посилався на те, що оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір покладається на позивача.

З такими висновками суду першої інстанції колегя суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи подані представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру вказаних витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції ,у розмірі 9 000,00 грн.

Окрім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокат Руденко Костянтин Васильович просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірірі 12 000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача до апеляційної скарги було надано акт приймання- передачі наданих послуг № 220 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 лютого 2024 року по справі № 756/10407/23 за позовом ТОВ «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 , вартість наданих послуг становить 12 000,00 грн.

21 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто» сплатив на користь адвоката Руденка Костянтина Васильовича 12 000,00 грн. на підставі договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року згідно акту № 220 від 21.02.2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1295.

Аналізуючи подані представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича підлягає задоволенню, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 лютого 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн. При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду було скасовано та ухвалене нове про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6 710,00 грн.

Керуючись ст.ст. 6,526, 610, 625, 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України, ст. ст.137, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () 17 130,00 грн. заборгованість з яких: 3 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 1 530,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2. кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 18 лютого 2020 року по 19 березня 2020 року (включно); 12 600,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, відповідно до пункту 3.3. кредитного договору, за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 20 березня 2020 року по 17 липня 2020 року відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстнації в сумі 9 000,00 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер платника податку НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: