Номер провадження 2-п/229/22/2024

У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2024 р.

Дружківський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Шемчука О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківка заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі № 219/2271/17, 2/219/1981/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

заявник звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду, в якому просить скасувати заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2017 року по справі № 219/2271/17, 2/219/1981/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, визнати причини пропуску для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду поважними та поновити строк.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що 27.04.2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було винесено заочне рішення по справі № 219/2271/17, 2/219/1981/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, про яке заявник дізналась 30.05.2024 р., отримавши копію вищевказаного заочного рішення суду поштовою кореспонденцією. При цьому, заявник не отримувала судових повісток, тобто належним чином не була повідомлена про дату розгляду справи. З заочним рішенням незгодна, оскільки з періоду стягнення заборгованості вбачається строк позовної давності, про який вона не мала можливості заявити в суді, оскільки рішення ухвалено у її відсутність, з розміром стягнутих відсотків не згодна, оскільки процентна ставка в односторонньому порядку була збільшена, Умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала, докази отримання нею кредитних коштів в сумі 2600 грн. відсутні. Вважала, що судом не досліджувалися виписки з карткового рахунку, проте було досліджено лише розрахунок заборгованості наданий позивачем, який не є належним доказом. Горошові кошти, які були отримані заявником було повернуто у повному обсязі. Крім того, заочне рішення суду заявник отримала лише 30.05.2024 р., тому вважала цю причину поважною для поновлення строку звернення до суду з дійсною заявою.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа № 219/2271/17, 2/219/1981/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розпорядженням Голови Верховного суду України № 61 від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Артемівський міськрайонний суд Донецької області)», змінено територіальну підсудність Артемівського міськрайонного суду Донецької області на Дружківський міський суд Донецької області.

Згідно інформації Дружківського міського суду Донецької області № 04-36/178/2024 від 11.06.2024 р. цивільна справа № 219/2271/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Артемівського міськрайонного суду Донецької області до Дружківського міського суду Донецької області не передавалась.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 01.07.2024 р. відновлено частково втрачене судове провадження в цивільній справі за унікальним номером 219/2271/17, номер провадження 2/219/1981/2017, за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2017 р. за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ „ПриватБанк за кредитним договором б/н від 02.04.2010р. заборгованість в сумі 21886,63 грн., а саме: 1984,23 грн. - заборгованість за кредитом; 19902,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом та судовий збір у розмірі 1309,76 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Як вбачається з копії паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 23.05.2001 р. Артемівським РВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо перемішеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою « 1423- від 10.07.2023 р.

У зв`язку з тим, що матеріали цивільної справи було втрачено, інформація щодо направлення ОСОБА_1 судових повісток та заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.04.2017 року відсутня.

Станом на день винесення заочного рішення була чинною редакція Цивільного процесуального кодексу України, яка визначала, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії (стаття 228 ЦПК України).

15.12.2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, а ч. 2 вказаної статті встановлено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до ч. 3 вказаної статті, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У заяві про перегляд заочного рішення заявник зазначає про те, що дізналась про заочне рішення суду 30.05.2024 року, проте доказів отримання вказаного рішення суду не надала.

Тобто, заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про поважність пропуску звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення від 27.04.2017 року.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заявник не вказала достатніх підстав для поновлення строку для оскарження заочного рішення, яке було ухвалено судом ще в 2017 році.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки, заявником не доведено, що нею було пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 27.04.2017 року з поважних причин, у зв`язку з чим заява про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

ЄСПЛ вказав, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. п. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України") наголошує на тому, що право на справедливий судовий розгляд повинно тлумачитися з урахуванням принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи й постановлення нового рішення.

Також, відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07.07.89 по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Також, необхідно зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року та інших".

Статтею 284 ЦПК України встановлено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протя гом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, у випадку подання заяви про перегляд заочного рішення поза межами строку, визначеного ст. 284 ЦПК України, розгляду даної заяви по суті передує питання з`ясування поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. У випадку наявності поважних причин суд поновлює строк та вчиняє дії, передбачені ст. 286 ЦПК України, а саме невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви.

Згідно ч. 1ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Частиною 3 даної статті передбачено, що в результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Оскільки, заявником не доведено, що нею було пропущено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 27.04.2017 р. з поважних причин, у зв`язку з чим, заява про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 09.11.2021 у справі N 214/5505/16, заяву про перегляд заочного рішення, оформлену відповідно до вимог, установлених частинами першою - сьомою статті 285 ЦПК України, суд приймає та розглядає у порядку, передбаченому статтями 286, 287 ЦПК України. За змістом речення першого частини першої статті 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає зазначеним вимогам, тобто є належно оформленою.

Визначений у статті 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний як до розгляду суті цієї заяви, так і до розгляду на предмет дотримання строку її подання. У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення;2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (речення перше частини третьої статті 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Відтак, приходжу до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а, відтак, відмовляю у клопотанні про його поновленні, що згідно висновків ВП ВС є підставою для відмови у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Враховуючи, що ухвалою суду від 17.06.2024 р. заявнику відстрочено сплату судового збору, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення суду в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 280-289 ЦПК України, суд ,-

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 219/2271/17, 2/219/1981/2017 про поновлення строку на оскарження заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 квітня 2017 року - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 27 квітня 2017 р. у цивільній справі № 219/2271/17, 2/219/1981/2017 за позовом Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення суду в сумі 605,60 грн

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Роз`яснити заявнику, що у разі непогодження з висновком суду, він має можливість оскаржити рішення до Дніпровського апеляційного суду в загальному порядку. У цьому випадку строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Погрібна