Справа № 195/1411/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

10.09.2024 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Омеко М.В., за участі секретаря судового засідання - Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий Михайло Євгенійович,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що у позивача та ОСОБА_2 з 2000 х років склались дружні відносини, внаслідок тривалої оренди у останнього земельну для вирощування винограду та підтримували стосунки.

ОСОБА_2 за життя, 09.10.2013 року склав на позивача, ОСОБА_1 заповіт. яким після своєї смерті заповів йому земельну ділянку площею 5.98 га, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетрвоської області.

Позивач вказує, що після початку збройної військової агресії Російської Федерації проти України, звязок з ОСОБА_2 було втрачено.

У травні 2024 року позивач приїхав до нього за адресою його проживання. АДРЕСА_1 , де сусіди його повідомили про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер у віці 61 років.

17 липня 2024 року позивачу було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 .

24.07.2024 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є., яким було відкрито спадкову справу.

Постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є., від 24.07.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач в позовній заяві вказує, що причиною пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини сприяло те. що у звязку з військовою агресією Російської Федерацї проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2024 року відкрито провадження у даній справі.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач, Виконавчий комітет Томаківської селищної ради будучи належним чином повідомлені про час та місце розгяду справи в судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили, проте надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просять винести рішення на розсуд суду.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 09.10.2013 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті склав заповіт на випадок своєї смерті, та заповів земельну ділянку, площею 5.9800 га, що розташована на території Володимирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копії спадкової справи № 91/2022 після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 24.07.2024 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудого М.Є., від 24.07.2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу вимог ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з цього часу виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського Суду з прав людини.

Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Згідно роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доводи позивача обгрунтованими, через поважність причин, а саме через збройну військову агресію Російської Федерації, та через те, що позивачу лише 17 липня 2024 року було видано свідоцтво про смерть гр. ОСОБА_2 .

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 є поважними, оскільки вони пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій. А саме позивач не проживав разом із спадкоємцем на час її смерті та є сторонньою особою для неї, тому позивач не мав можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2 , що стало причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 200, 206, 247, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1269, 1272 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Томаківської селищної ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, третя особа приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Рудий Михайло Євгенійович - задовольнити.

Визнати поважною причину пропуску ОСОБА_1 ( місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) строку для прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, для надання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Суддя: М. В. Омеко