РІШЕННЯ

Іменем України

18.04.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про визнання трудових відносин припиненими

в с т а н о в и в:

21.11.2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому після подання заяви про зімну предмету позову просить припинити трудові відносини між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Державним вищим навчальним закладом «Донецький національнийтехнічний університет» (код , юридична адреса: пл. Шибанкова,буд. 2, м. Покровськ, Донецька обл., 85300, фактична адреса: вул. Потебні, буд. 56, м. Луцьк, Волинська обл., 43003) з часу ухвалення рішення суду; зобов`язати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» внести до трудової книжки запис про звільнення ОСОБА_3 та судові витрати покласти на відповідача

Позовні вимоги мотивує тим, що 02.08.2012 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу в Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічнийуніверситет» на посаду сторожа охорони, згідно наказу № 1858-08 від 30.07.2012року, що підтверджується записом № 22 в трудовій книжці ОСОБА_3 .

Факт перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з відповідачемпідтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платниківподатків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків таінформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєструзагальнообов`язкового державного соціального страхування.

З часу прийняття на роботу і до цього часу позивачка не отримувала від відповідача жодного наказу про звільнення та жодного повідомлення про звільнення.

Так, 27.10.2022 року ОСОБА_3 надіслала заяву про звільнення від 27.10.2022 року на електронну адресу ДВНЗ «Донецький національний технічний університет». У відповідь на зазначену заяву ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» надіслав лист від 11.11.2022 року № 01-13/646 у якому зазначив, що в їхньому розпорядженні відсутні жодні відомості (накази, розпорядження, особова справа, особова картка, трудова книжка, тощо) про перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з ДВНЗ «Донецький національний технічний університет».

Крім цього, аналогічну інформацію ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» зазначив у листі від 05.10.2023 № 01-10/591, який було надіслано у відповідь на адвокатський запит від 03.10.2023 року.

Припинення трудових відносин з ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» необхідне позивачці для здійснення перерахунку її пенсії Пенсійним Фондом України.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 є пенсіонером, відповідно вона не може отримати статус безробітного, а отже і припинити трудовий договір з ДВНЗ «Донецький національний технічний університет» у позасудовому порядку, подавши відповідну заяву у центр зайнятості у відповідності до вимог ч.4 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Зазначає, що розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку.

Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку.

Оскільки відповідач після поданої позивачем заяви про звільнення до цього часу не виніс наказу про її звільнення з роботи і відповідно трудові відносини до цього часу не припинені, позивач вправі вимагати припинення трудових відносин з часу ухвалення відповідного рішення суду. Тому просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за участю учасників справи.

21.12.2023 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому просить при вирішенні справи застосувати строк звернення до суду та відмовити в задоволенні позову з підстав того, що враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту на території міста Донецьк, з метою збереження життя та здоров`я громадян України, а також забезпечення конституційного права кожного на належні, безпечні і здорові умови і навчання згідно наказу Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014 року № 1129 «Про організацію освітього процесу у Донецькому національному технічному університеті» до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання зазначеного наказу МОН України внесені відповідні зміни до Статуту університету.

Таким чином, з 22 жовтня 2014 року (з дати внесення змін до відомостей, що містяться в ЄДР) Відповідач Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» проводить свою освітню діяльність в місті Покровськ Донецької області. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. З метою забезпечення оперативного інформування працівників і студентів, аспірантів та докторантів Донецького національного технічного університету з усіх питань, що стосуються тимчасового переведення Університету, Відповідачем на офіційному веб-сайті було розміщено інформацію (http://donntu.edu.ua/praciv/zvernennya.html) та запропоновано заповнити реєстраційну заяву через мережу Інтернет або у інший доступний спосіб повідомити про продовження роботи в системі освіти України. Позивач ніяким чином не висловлював свій намір працювати в системі освіти України, не надавав заяв про подальшу свою працю в ДВНЗ «Донецький національний технічний університет», з позивачем з моменту переміщення не укладено трудових договорів (контрактів), трудова книжка позивача не зберігається у відповідача. А документи кадрового обліку щодо позивача(особиста справа, трудова книжка тощо) у відповідача відсутні. Аналізуючи копію наданої до позовної заяви трудової книжки запис під номером 25 зроблений 24 травня 2022 року про звільнення за печаткою ДНР, що доводить фактичне знаходження позивача до цього часу на окупованій території. Відповідно до довідки від 03.06.2022 №1330- позивач взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа 03 червня 2022 року, що також підтверджує фактичне знаходження позивача до цього часу на окупованій території. Позивач звертається з вимогою про визнання трудових відносин припиненими з 27.10.2022 року. Однак позивач не надає будь-яких доказів того, що трудові відносини припинилися, з якого періоду припинені трудові відносини заявником не надано. Крім цього, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду. Зважаючи на все вищенаведене, підстави для задоволення позову відсутні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні до викладеного у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов заперечила повністю, надала аналогічні пояснення викладеним у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом установлено, що 02.08.2012 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу в Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» на посаду сторожа охорони, згідно наказу № 1858-08 від 30.07.2012 року, про що зазначено у трудовій книжці НОМЕР_2 (копія) під записом №22 на сторінці 17(а.с.37)

27.10.2022 року ОСОБА_3 надіслала заяву про звільнення від 27.10.2022 року(а.с.13) на електронну адресу Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет».

У відповідь на зазначену заяву Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» надіслав лист від 11.11.2022 року № 01-13/646(а.с.12) в якому відповідач зазначив, що в їхньому розпорядженні відсутні жодні відомості (накази, розпорядження, особова справа, особова картка, трудова книжка, тощо) про перебування ОСОБА_3 в трудових відносинах з Державним вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет».

Згідно з ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно з ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до статті 51 КЗпП України визначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, вільний вибір виду діяльності.

Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України пiдставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з iнiцiативи працiвника (статтi 38, 39 КзпП України).

Частиною першою статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання, і які працівник визначає самостійно.

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

Згідно із наказом Міністерства освіти і науки України від 03.10.2014 року № 1129 «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» встановлено, що до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету за адресою: м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 2.

На виконання зазначеного наказу Міністерства освіти і науки України внесені відповідні зміни 22.10.2024 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження юридичної особи(а.с.82).

Таким чином, з 22 жовтня 2014 року (з дати внесення змін до відомостей, що містяться в ЄДР) відповідач Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» проводить свою освітню діяльність в місті Покровськ Донецької області.

Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами), УДППЗ «Укрпошта» не здійснюється пересилання пошти на окремі території Донецької та Луганської областей.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) місто Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відтак, з метою забезпечення оперативного інформування працівників і студентів, аспірантів та докторантів Донецького національного технічного університету з усіх питань, що стосуються тимчасового переведення Університету, відповідачем на офіційному веб-сайті було розміщено інформацію 07.10.2014 року за посиланням: http://donntu.edu.ua/praciv/zvernennya.html та запропоновано заповнити реєстраційну заяву через мережу Інтернет або у інший доступний спосіб повідомити про продовження роботи в системі освіти України.

Натомість позивач з моменту переміщення відповідача не повідомив у будь-який спосіб про продовження своєї роботи за новим місцезнаходженням відповідача.

При цьому, звертає увагу, що документи кадрового обліку та бухгалтерського обліку щодо позивача(накази, розпорядження, особова справа особова картка, розрахункові листи, відомості, табелі облікового робочого часу, трудова книжка тощо) у відповідача відсутні, що підтверджується листом від 11.11.2022 року № 01-13/646, листом 05.10.2023 № 01-10/591 та довідкою №217 від 21.12.2023 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»(а.с.12, 38, 87).

Згідно довідки №217 від 21.12.2023 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в період з 22.10.2024 року по теперішній час до роботи в Державному вищому навчальному закладі «Донецький національний технічний університет» не стала.

Згідно довідки №218 від 21.12.2023 року Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» оригінал наказу № 1858-08 від 30.07.2012 року відсутній. Накази №33-07 від 08.04.2016 року, №47-07 від 30.06.2015 року, №337-08 від 11.05.2022 року не видавались. З 07.11.2014 року начальником відділу кадрів університету призначено ОСОБА_5 .

Водночас із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 12.09.2023 року(а.с.10-11) вбачається, що з третього кварталу 2012 року по другий квартал 2014 року позивачка отримувала заробітку плату у відповідача, а з третього кварталу 2014 року по другий квартал 2023 року відсутня інформації про доходи позивачки.

Із виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України сформованої 04.10.2022 11:09 вбачається, що за період з 2012р. по 2014р. наявна інформація про застраховану особу(позивача), дані про її набутий страховий стаж, відомості про страхувальника(відповідача), відомості про періоди трудових відносин та відомості щодо нарахованої заробітної плати (доходу) застрахованої особи, що враховується для розрахунку страхових виплат та страхового стажу.

Згідно з ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ від 15.03.2022 року, який набрав чинності 24.03.2022, визначає, крім іншого, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

З наданих суду доказів вбачається, що дійсно трудові відносини між позивачем та Державним вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет» фактично припинені 22.10.2014 року, проте заявник позбавлена можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує її конституційні права.

Проте, суд вважає, що доводи представника позика є необґрунтованими та безпідставними з приводу того, що позивач вправі вимагати припинення трудових відносин з часу ухвалення відповідного рішення суду, оскільки після 22.10.2014 року позивачка не могла виконувати роботу у відповідача, що підтверджується вищезазначеними доказами.

Крім цього, представник відповідач вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України, вказуючи, що тримісячний строк звернення позивача до суду сплинув 11.02.2023 року, оскільки позивач звернувся до суду лише 21.11.2023 року, тобто з пропуском тримісячного строку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вказаний строк застосовується судом незалежно від наявності заяви відповідача про застосування такого строку, оскільки відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України норми цього Кодексу у трудових спорах можуть застосовуватися лише субсидіарно, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тоді, як строки звернення до суду у КЗпП України передбачені окремо.

Між тим відповідно до п.1 Глави ХІХ «Прикінцеві положення» КЗпП України, який набрав чинності 02.04.2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2022 р. № 928 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» строк дії встановленого карантину продовжено до 31 грудня 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 р. № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» строк дії встановленого карантину продовжено до 30 квітня 2023 р..

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. № 383 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» строк дії встановленого карантину продовжено до 30 червня 2023 р.

Беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв до 30.06.2023 року, а також враховуючи, що у справі відсутні жодні докази направлення листа від від 11.11.2022 року № 01-13/646 такого засобами поштового зв`язку, як і докази його одержання позивачем та враховуючи наведені обставини у цій справі, у позивача існували дійсно об`єктивні причини, з яких вона не могла звернутися до суду за захистом свої порушених прав.

Відтак, вказані обставини не можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом її прав.

Таким чином суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду з позовними вимогами.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права . Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кантоні проти Франції" ("Cantoni v. France", заява N 17862/91, § 31-32), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", заява " N 20372/11, § 65)).

За встановлених судовим розглядом обставин щодо порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний позивачем спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі №757/61865/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, співставленні, суд приходить до висновку, що позов слід частково слід задоволити, оскільки факт перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги про визнання трудових відносин з відповідачем припиненими підлягають задоволенню, саме з 22.10.2024 року.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 858,90 гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 281, 282, 353 ЦПК України

в и р і ш и в :

позов частково задовольнити.

Припинити трудові відносини між ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та Державним вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет»() з 22.10.2014 року.

Зобов`язати Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет» внести до трудової книжки запис про звільнення ОСОБА_3 .

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 858,90 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі

позивач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

відповідач Державний вищий навчальний заклад «Донецький національний технічний університет», Код , фактичне місцезнаходження: м. Луцьк вул. Потебні, буд. 56.

Дата складення повного судового рішення - 23.04.2024 року.

Суддя Мартинишин М.О.