Справа № 180/512/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець заяву представника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» адвоката Чміль Ю.В., про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

встановив:

Представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» адвокат Чміль Ю.В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви посилалася на те, що нею, як адвокатом було надано професійну правничу допомогу позивачу на підставі відповідного договору. Витрати на правничу допомогу склали 7000,00 грн.

Розгляд заяви відбувався за відсутності учасників справи на підставі ч.4 ст.270 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України вразі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так судом встановлено, що 14.03.2024 року, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Зазначений позов підписаний директором ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» Кириченко О.М. Третім пунктом, до позовних вимог, було заявлено про стягнення судових витрат. Крім платіжної інструкції №134 від 08.03.2024 року, про оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн., позивачем не було зазначено та надано жодного документу про наявність, або можливість понесення ще будь яких судових витрат, не було надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

19.04.2024 року. від директора ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (ст. 182 ЦПК України), до зазначеної заяви також не було долучено та надано жодного документу про наявність, або можливість понесення ще будь яких судових витрат (крім судового збору), не було надано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, та не було зробленої відповідної заяви про те, що такі докази будуть надані у строк встановлений законом (а.с. 73).

22 квітня 2024 року у справі №180/512/24 ухвалено рішення за відсутності учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до якого позов ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» задоволено та з відповідача на користь позивача було стягнуто сплачений судовий збір.

30.04.2024 року представником позивача адвокатом Чміль Ю.В., було подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, договір про надання правової допомоги, додаток до договору про вартість послуг, акт про надання правової допомоги із визначенням витрат.

В силу ч. 2 ст. 133, ст. 134, ст. 141 ЦПК України суд, при ухваленні рішення, проводить стягнення судового збору не залежно від наявності заяв сторін про це.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України(в редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 та ч. 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями частини першої та другої статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Порядок розподілу судових витрат по справі визначений ст. 141 ЦПК України, відповідно до якого та з врахуванням положеньст.265 ЦПК України, яка визначає зміст рішення суду, за загальним правилом, судові витрати розподіляються під час ухвалення рішення суду, за умови надання стороною до ухвалення такого рішення доказів понесення відповідних витрат.

Виключення з цього правила міститься в ч.8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вказане підтверджується також позицією Верховного Суду у постанові від 26.07.2023 по справі №160/16902/20, де зазначено, що якщо до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зробила висновок, що вимога ч.8 ст.141ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

В силу ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положення частини 8 статті 141 ЦПК України щодо подання доказів витрат, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду містить імперативну вимогу - умову, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналізуючи зазначені норми процесуального права у сукупності та приймаючи до уваги те, що справа була розглянута за відсутності учасників справи, слід дійти висновку про те, що позивачем (представником позивача) саме в заяві про розгляд справи за його відсутності мало бути заявлено про те, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть надані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки разом із першою заявою по суті спору позивач не надав до суду попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також до закінчення строку визначеного в ч.8 ст.141 ЦПК України позивачем (представником позивача) не було заявлено, що такі докази будуть надані суду.

Керуючись ст. 260, 270 ЦПК України суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» адвоката Чміль Ю.В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 15 денний строк з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя:С. І. Хомченко