Справа № 201/8402/23
Провадження № 2/201/1073/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 21.07.2023р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Донецької обласної військової адміністрації про визнання права власності (позовна заява підписана представником позивача адвокатом Шеметом І.О., який діє на підставі Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 07.06.2023р. № 354 - а.с. № 31 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2023р. головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (а.с. №1-2).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.07.2023р. позовна заява була залишена без руху та позивачу (його представнику) наданий строк для усунення недоліків.

08.08.2023р. недоліки позовної заяви усунуті та змінено відповідача по справі з Донецької обласної військової адміністрації на Маріупольську міську раду Донецької області (а.с. № 37-39).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.08.2023р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання (а.с. №42).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що позивач ОСОБА_1 від самого народження був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на цей будинок разом із земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:011:0094 позивач набув в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 . Через збройну агресію РФ проти України та знищення будинку позивача в результаті обстрілу та влучання ракети, останній втратив усе майно та усі документи та був вимушений виїхати проживати до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області. До позовної заяви представник позивача долучив ряд письмових доказів, які підтверджують реєстрацію саме за позивачем права власності на будинок АДРЕСА_1 .

Таким чином, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на домоволодіння позивач змушений звернутися до суду для визнання за ним права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 11.12.2023р. за клопотанням представника позивача були витребувані докази, а саме було витребувано від Центра надання адміністративних послуг деталізовану інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

29.01.2024р. в системі «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 25.11.2021р. а.с. № 136), в якій представник відповідача зазначив, що просить справу розглядати за відсутності представника Маріупольської міської ради Донецької області, а також те, що правом подачі відзиву на позов відповідач користуватися не буде (а.с. № 86-87).

11.04.2024р. в системі «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника відповідача - ОСОБА_3 , по тексту яких представник відповідача зазначав, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:011:0094, площею 0,041 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.12.2005р., серія ЯБ № 466170, та земельна ділянка за тією ж адресою за кадастровим номером :01:011:0256, площею 0,0028 га, яка належить територіальній громаді в особі Маріупольської міської ради, не вилучалася Маріупольською міською радою для суспільних та/або інших потреб (а.с. № 139-140).

Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197, ч.3 п.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 11.04.2024р. та справу призначено для судового розгляду (а.с. №143).

Позивач ОСОБА_1 в заяві до суду від 22.04.2024р. позовні вимоги підтримав, до своєї заяви долучив копію свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копію паспорта та заяви своєї дружини ОСОБА_4 , по тексту якої остання підтвердила, що домоволодіння АДРЕСА_1 її чоловік отримав у спадщину від своїх батьків та що вона не заперечує, щоб право власності на цей будинок було визнано тільки за чоловіком. В своїй заяві позивач також просив розгляд справи 22.04.2024р. проводити за його відсутності та без технічної фіксації, на стягненні судових витрат з відповідача на свою користь не наполягав (а.с. № 154-157).

22.04.2024р. в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Шемета І.О. про розгляд справи за його відсутності (а.с. № 148-149).

Представник відповідача - Маріупольської міської ради Донецької області в судове засідання 22.04.2024р. не з`явився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с. № 146-147).

10.04.2024р. в системі «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача - ОСОБА_3 про проведення підготовчого засідання 11.04.2024р. за його відсутності та подальшого розгляду справи за його відсутності. Також представник відповідача просив судові витрати по цій справі покласти на позивача та не стягувати судовий збір з відповідача на користь позивача (а.с. № 134-135).

З урахуванням заяв сторін (їх представників) , суд у відповідності до положень ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив рішення в судовому засіданні 22.04.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для ухвалення заочного рішення, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (представник відповідача ОСОБА_3 в заяві до суду від 29.01.2024р. зазначив, що відповідач правом подачі відзиву на позов користуватися не буде) (а.с. № 86-87).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Представник позивача по тексту позову зазначає, що позивач ОСОБА_1 від самого народження був зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 . Право власності на цей будинок разом із земельною ділянкою за кадастровим номером: :04:011:0094 позивач набув в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 .

Через збройну агресію РФ проти України та знищення будинку позивача в результаті обстрілу та влучання ракети, останній втратив усе майно та усі документи та був вимушений виїхати проживати до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с. № 16 - довідка від 10.05.2022р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).

Руйнування будинку АДРЕСА_1 (до перейменування) підтверджено фотографіями пошкодженого будинку, на яких вбачається, як номер будинку, так і прізвище власника « ОСОБА_5 » (російською мовою) (а.с. № 9, 10-15).

Відповідно до відомостей про право власності/право постійного користування, внесених до поземельної книги, наведених у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, підставою для виникнення права власності позивача на земельну ділянку за кадастровим номером: :04:011:0094 є рішення органу місцевого самоврядування, Маріупольська міська рада, 17.11.2004, 481/3, документом, що посвідчує право власності - Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.12.2005р. ЯБ 466170 (а.с. №17-20).

Згідно кадастрового плану земельної ділянки :04:011:0094 (додаток до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.05.2023р. № 023) в описі меж (від А до Б) зазначено саме ОСОБА_1 (а.с. № 20, 20зв.ст.).

До позовної заяви також долучені: копія паспорту ОСОБА_1 з реєстрацією місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 копії квитанцій, що свідчать про оплату комунальних послуг за цей будинок саме позивачем (а.с. № 8, 21-24).

За клопотанням від 26.01.2024р. представник позивача долучив копію відповіді АТ «ДТЕЦ Донецькі електромережі», отриману на адвокатський запит від 15.01.2024р., з якої вбачається, що за базою даних за адресою: АДРЕСА_1 обліковується діючий Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачем ОСОБА_1 за особовим рахунком НОМЕР_1 (а.с. № 90-91, 93).

Також за клопотанням від 11.03.2024р. представник позивача долучив копію технічного паспорта на будинок, де власником домоволодіння АДРЕСА_1 (в цілому) зазначено саме ОСОБА_1 , а також відповідь ТОВ «ГК «Нафтогаз України», згідно якої заява-приєднання від 23.06.2021р. до Договору постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_2 підписана «споживачем, власником будинку ОСОБА_1 », а також сама заява-приєднання (а.с. № 115-116, 119, 120, 121).

Оскільки згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.05.2023р. за ОСОБА_6 право власності на будь-яке майно не зареєстроване (а.с. № 30), оригінали правоустановлюючих документів знищені 21.03.2022р. внаслідок влучання в будинок російської ракети (а.с. № 154), позивач звернувся до суду з назначеним позовом.

Поза увагою суду не може залишитися той факт, що 11.04.2024р. в системі «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника відповідача - ОСОБА_3 , по тексту яких представник відповідача зазначав, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за кадастровим номером :04:011:0094, площею 0,041 га, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.12.2005р., серія ЯБ № 466170, та земельна ділянка за тією ж адресою за кадастровим номером :01:011:0256, площею 0,0028 га, яка належить територіальній громаді в особі Маріупольської міської ради, не вилучалася Маріупольською міською радою для суспільних та/або інших потреб (а.с. № 139-140).

Стосовно правих підстав поданого позову, суд зазначає наступне.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України визначено поняття достатності доказів, а саме достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Враховуючи те, що сукупність доказів, які надані позивачем та представником позивача, підтверджує те, що право власності на будинок АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , втім, правоустановлюючі документи на цей будинок втрачені, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені та в заяві до суду від 22.04.2024р. (а.с № 154) позивач не наполягав на стягненні з відповідача на його користь понесених судових витрат, судові витрати, які понесені позивачем по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 1 073грн. 60коп. (а.с. №3), покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 328, 392 ЦК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 89, 128-130, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 право власності нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.