Справа № 301/2934/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" листопада 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді: Даруди І.А.,

секретаря судових засідань: Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Довжанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Довжанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть , яке видане виконкомом Довжанської сільської ради іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 54.

Після його смерті відкрилась спадщина , яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не залишав.

Спадщину за померлим ОСОБА_2 прийняли позивач ОСОБА_1 (дочка спадкодавця) та його дружина ОСОБА_3 (мати позивача), вищенаведене стверджується довікою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради № 599 ві 24.07.2024 року. Однак, ОСОБА_3 при житті не оформила спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_2 . Спадкодавець - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради, актовий запис № 25.

Позивач стверджує, що спадщину за померлою матір`ю ОСОБА_3 прийняла, так як проживала разом з нею на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Вищенаведене стверджується довідкою № 600 від 24.07.2024 року, яка видана виконавчим комітетом Довжанської сільської ради. Інші спадкоємці майна ОСОБА_3 - відсутні.

Спадкодавець ОСОБА_3 при житті залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт складено 09.03.2011 року, посвідчено секретарем виконкому Довжанської сільської ради Бучмей Н.К., зареєстрвано в реєстрі за № 18.

Згідно виписки (№ 598 від 24.07.2024 року) з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2011-2015 роки, номер книги 44, власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою : АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 .

При зверненні до приватного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено в зв`язку із тим, що спадкодавець ОСОБА_2 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в органах ОСОБА_4 , а тому позивач не можу надати належні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. Приватний нотаріус рекомендовав звернутись до суду за визначенням права власності на майно, що складає спадкову масу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, натомість нею було подано до суду заяву в якій позовні вимоги остання підтримала, а справу просила розглянути без її участі.

Представник відповідача Довжанської сільської ради в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином. Натомість, подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, а вирішення питання щодо заявлених позовних вимог, залишив на розсуд суду.

Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер спадкодавець ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть , яке видане виконкомом Довжанської сільської ради іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 54. (а.с. 5)

Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не залишав.

Спадщину за померлим ОСОБА_2 прийняли позивач ОСОБА_1 (дочка спадкодавця) та його дружина ОСОБА_3 (мати позивача), вищенаведене стверджується довікою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради № 599 ві 24.07.2024 року (а.с. 10). Однак, ОСОБА_3 при житті не оформила спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_2 . Спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради, актовий запис № 25. (а.с. 6)

Спадщину за померлою матір`ю ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 прийняла, так як проживала разом з нею на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Вищенаведене стверджується довідкою № 600 від 24.07.2024 року, яка видана виконавчим комітетом Довжанської сільської ради (а.с.9). Інші спадкоємці майна ОСОБА_3 - відсутні.

Спадкодавець ОСОБА_3 при житті залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_1 . Заповіт складено 09.03.2011 року, посвідчено секретарем виконкому Довжанської сільської ради Бучмей Н.К., зареєстрвано в реєстрі за № 18.(а.с. 13)

Згідно виписки (№ 598 від 24.07.2024 року) з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2011-2015 роки, номер книги 44, власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 .

При зверненні до приватного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено в зв`язку із тим, що спадкодавець ОСОБА_2 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в органах ОСОБА_4 , а тому позивач не може надати належні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватися належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

На підтвердження вимог позивач надала до суду технічний паспорт на житловий будинок садибного типу виготовлений на замовлення ФОП ОСОБА_5 (а.с. 23-28)

Отже, судом встановлено, що у зв`язку з вищенаведеним, позивач не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому змушена звернутися із позовом до суду.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина перша статті 386 ЦК України).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Таким чином, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4,12,19,83, 175,177,184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 392, 1216, 1220, 1223 , 1268 ЦК України, суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником спадкового нерухомого майна, що складається з житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , в цілому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18.11.2024 року.

Суддя: І. А. Даруда